Справа № 503/617/26
Провадження № 1-кп/503/109/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року м. Кодима

23 квітня 2026 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого – адвоката ОСОБА_5 ,
проводячи підготовче судове засідання в залі суду у м. Кодима в судовому провадженні за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026161180000049 від 15.01.2026 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кодима Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше судимого:
- вироком Балтського районного суду Одеської області від 14.06.2010 року за ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, звільненого 13.05.2013 року з Одеської ВК №14 по відбуттю покарання; вироком Приморського районного суду м. Одеси від 26.04.2018 року за ч.2 ст.289, ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки; вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 11.07.2018 року за ч.2 ст.289, ч.1 ст.162, ч.ч.1,4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та вироком Хаджибейського районного суду м. Одеси від 15.10.2025 року за ч.1 ст.308 КК України до покарання у виді 3-х років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України,
встановив:
До Кодимського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 307 ч.2 КК України, з угодою про визнання винуватості.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Хаджибейського районного суду м. Одеси від 15.10.2025 року, та відбуваючого покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки із застосуванням випробувального терміну, на підставі ст.75 КК України,строком на 1 рік за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 308 КК України, у невстановлений слідством час, але не пізніше 05.02.2026 року, виносив злочинний умисел, спрямований на незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадон.
Реалізуючи свій злочинний умисел на збут наркотичних засобів, у невстановлений слідством час, але не пізніше 05.02.2026 року, ОСОБА_4 , всупереч вимог Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, отримавши, як особа наркозалежна, яка отримує ліки в стаціонарних або амбулаторних умовах, наркотичний засіб, а саме пігулки «МЕТАДОН», які містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, та маючи умисел, спрямований на незаконний збут, переслідуючи мету незаконного збагачення, розуміючи та усвідомлюючи в повній мірі протиправність та караність своїх дій, посягаючи на встановлені та охоронювані законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, діючи умисно, почав зберігати при собі вказаний наркотичний засіб для подальшого збуту третім особам.
В подальшому, продовжуючи свою незаконну діяльність, спрямовану на незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено, - метадону, 05.02.2026 року у денний час ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з корисливих мотивів, умисно, повторно, незаконно збув ОСОБА_6 2 (дві) пігулки «МЕТАДОН», які містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено – метадон, вагою 0,0445 г, за що останній сплатив ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 200 гривень, після чого ОСОБА_6 в цей же день добровільно видав працівникам поліції придбані у ОСОБА_4 2 (дві) пігулки «МЕТАДОН», які містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено, кількісний вміст метадону в яких становить 0,0445 г.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 307 КК України за ознаками: незаконний збут наркотичних засобів, вчинений повторно, особою, яка раніше вчинила одне із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 цього Кодексу.
Крім того, у ОСОБА_4 , який був засуджений вироком Хаджибейського районного суду м. Одеси від 15.10.2025 року, та відбуваючого покарання у вигляді 3-х років позбавлення волі із випробуванням та встановленням, на підставі ст.75 КК України, іспитового строку на 1 рік, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 308 КК України, у невстановлений слідством час, але не пізніше 26.02.2026 року, повторно виник злочинний умисел, спрямований на незаконний збут наркотичних засобів.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут наркотичного засобу, у невстановлений слідством час, але не пізніше, 26.02.2026 року, всупереч вимог Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «;Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, отримавши як особа наркозалежна, яка отримує ліки в стаціонарних або амбулаторних умовах, наркотичний засіб, а саме пігулки «МЕТАДОН», які містять наркотичний засіб обіг якого обмежено - метадон, та маючи умисел спрямований на незаконний збут, переслідуючи мету незаконного збагачення, розуміючи та усвідомлюючи в повній мірі протиправність та караність своїх дій, посягаючи на встановлені та охоронювані законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, діючи умисно почав зберігати при собі вказаний наркотичний засіб для подальшого збуту третім особам.
В подальшому, продовжуючи свою незаконну діяльність, спрямовану на незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадону, 26.02.2026 року в обідній час, ОСОБА_4 перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з корисливих мотивів, умисно, повторно, незаконно збув ОСОБА_6 3 (три) пігулки «МЕТАДОН», які знаходились у паперовому згортку, і що містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, за що останній сплатив ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 300 гривень, після чого ОСОБА_6 в цей же день добровільно видав працівникам поліції придбані у ОСОБА_4 3 (три) таблетки «МЕТАДОН», які містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, які містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено, кількісний вміст метадону в яких становить 0,0669 г.
Дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 307 КК України за ознаками: незаконний збут наркотичних засобів, вчинений повторно, особою, яка раніше вчинила одне із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 цього Кодексу.
У судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненні обох кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, та щиро розкаявся в їх вчиненні.
Відповідно до частини 3 ст.314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти відповідні рішення, в тому числі положеннями п.1 ч.3 ст.314 КПК України визначено, що суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження розслідування в порядку, передбаченому ст.ст.468-475 КПК України.
Згідно п.2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:
1) кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів;
2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами;
3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Так, 21.04.2026 року в кімнаті для проведення слідчих дій у ізоляторі тимчасового тримання № 2 (м. Кодима) ГУ НП в Одеській області, розташованому за адресою: Одеська область, м.Кодима, вул. Соборна,107 між прокурором Подільської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності його захисника адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості відповідно до положень ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.
За умовами вказаної угоди від 21 квітня 2026 року прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, кваліфікації інкримінованих дій, обов`язків обвинуваченого, щодо беззастережного визнання висунутого обвинувачення в повному обсязі у судовому провадженні, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307 КК України: у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 3 (три) місяці, з конфіскацією майна; на підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Хаджибейського районного суду м. Одеси від 15.10.2025 року, яким обвинуваченого ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.308 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України, звільнено від відбування призначеного покарання, із випробуванням та встановленням іспитового строку 1 (один) рік, і остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_4 основне покарання у виді 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, з конфіскацією майна. 
В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст.473 КПК України, а також наслідки її невиконання.
Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК, суд дійшов висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 суд також погоджується з кваліфікацією його дій за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, які згідно ст.12 КК України, є тяжкими злочинами.
Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 307 КК України за ознаками: незаконний збут наркотичних засобів, вчинений повторно, особою, яка раніше вчинила одне із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 цього Кодексу.
При цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені йому п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженої ним та прокурором міри та виду покарання. Характер взятих обвинуваченим ОСОБА_4 на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.
Прокурор у судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання. Зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України та КК України.
Захисник обвинуваченого – адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні наголосив, що затвердження угоди відповідає вимогам КПК України, а укладення угоди є добровільним зі сторони обвинуваченого, без застосування будь-якого примусу, погроз чи не відображених в угоді обіцянок.
В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, інтересам суспільства, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості. При цьому суд враховує те, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні злочинів, щиро розкаявся в їх вчиненні та сприяв розкриттю кримінальних правопорушень.
Підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.
Відповідно до ч.1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Виходячи з наведеного, суд прийшов до висновку про можливість затвердження укладеної угоди про визнання винуватості і призначення узгодженої її сторонами міри покарання в межах санкції, передбаченої ч.2 ст. 307 КК України, із застосуванням положень ч.1 ст. 71 КК України, а також з врахуванням правил складання покарань, передбачених підпунктом «а1» пункту 1 ч.1 ст. 72 КК України і положень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого та зазначені у змісті обвинувального акту, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.
Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Відповідно до наявних у суду відомостей обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, не працевлаштований, у лікаря психіатра на обліку не перебуває, але перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом, який суд не вважає за можливе зазначати у змісті даного судового рішення внаслідок положень ч.1 ст. 286 ЦК України та ст. 391 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 року № 2801-XII, як частину лікарської таємниці, але існування якого підтверджено належним доказом медичною довідкою №70 від 17.04.2026 року; є раніше судимим, має непогашені і незняті судимості за вчинення умисних злочинів та вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.307 КК України під час відбування іспитового строку за вироком Хаджибейського районного суду м. Одеси від 15.10.2025 року. 
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Враховуючи ризики, передбачені пунктами 1,4 і 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення та перешкоджанню кримінальному провадженню, а також обставини, передбачені ст. 178 КПК України, то суд вважає, що згадані ризики не зменшилися та продовжують існувати, а тому суд не вбачає підстав для зміни або скасування раніше застосованого до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ухвали слідчого судді Кодимського районного суду Одеської області від 27.02.2026 року у справі № 503/233/26, з врахуванням виправленої арифметичної помилки у строці дії цієї ухвали до 26.04.2026 року, ухвалою слідчого судді Кодимського районного суду від 12.03.2026 року. Відповідно до ст.5Конвенції про захистправлюдиниіосновоположнихсвобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім законного ув`язнення особи після засудження її компетентним судом. У справі «Руслан Яковенко проти України» Суд зазначив, що підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні пп. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з моменту оголошення вироку судом першої інстанції, навіть якщо він ще не набрав законної сили і його можна оскаржити. 
Водночас із цим, згідно ч.1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30.06.1993 року № 3352-XII (надалі Закон), попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України,застосовується щодо підозрюваного,обвинуваченого(підсудного)та засудженого,вирок щодо якого не набрав законної сили.
Прицьому,ст.2Закону передбачено,щометоюпопередньогоув`язненняєзапобігання,середіншого,можливомуухиленнюособи,взятоїпідварту,відсуду,зайняттюзлочинноюдіяльністю,атакожзабезпеченнявиконаннявироку. Тому, з врахуванням вимог абзацу дванадцятого пункту 2 ч.4 ст. 374 КПК України, а також призначення ОСОБА_4 міри покарання пов`язаної з його ізоляцією від суспільства та поміщенням на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу, то при ухваленні судового рішення по суті суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили обрати відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. 
При цьому суд визначає, що даний запобіжний захід на стадії підготовчого судового засідання обирається саме з метою забезпечення виконання даного вироку суду та із зазначенням настання певної події до набранням цим вироком законної сили, що у повному обсязі узгоджується з принципом юридичної визначеності, який є особливо важливим при обмеженні свободи та з принципом законності в цьому контексті (щодо процедури - п. 54 рішення Європейського суду з прав людини від 23.09.1998 року у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства»), стосується забезпечення передбачуваності застосування певного закону і не суперечитиме як п.74 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, так і положенням ч. 2 ст. 307 КК України.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з дня набрання даним вироком законної сили.
Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі, а саме строк його досудового тримання під вартою та під час судового розгляду у період з 15 години 09 хвилин 26.02.2026 року по день набрання даним вироком законної сили або до дня зміни чи скасування цього запобіжного заходу.
Арешт на майно із забороною власнику майна користуватися та розпоряджатися ним, що був накладений ухвалою слідчого судді Кодимського районного суду Одеської області від 27.02.2026 року у справі № 503/233/26, згідно положень ч.4 ст. 174 КПК України, підлягають скасуванню.
Речові докази, а саме:
- 2 (дві) таблетки білого кольору, паперовий згорток, в середині якого знаходиться речовина рослинного походження сіро-зеленого кольору у подрібненому стані, який поміщено до полімерного сейф-пакету NPU 5069213, фрагмент газети, які у відповідності до постанов від 05.02.2026 року та від 26.02.2026 року про визнання речових доказів і прилучення їх до кримінального провадження зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області, згідно положень пункту 3 ч.9 ст. 100 КПК України, підлягають знищенню;
- 3 (три) таблетки білого кольору, які у відповідності до постанови від 26.02.2026 року про визнання і приєднання до кримінального провадження речових доказів зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області, згідно положень пункту 4 ч.9 ст. 100 КПК України, підлягають знищенню;
- грошові кошти у сумі 850 гривень, які у відповідності до постанов від 05.02.2026 року та від 26.02.2026 року про визнання і приєднання до кримінального провадження речових доказів зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області:
в частині суми 300 грн, яку складають одну купюру номіналом 200 гривень та одну купюру номіналом 100 гривень НБУ із серіями ЗГ6875136 та ЕН8975448, які використовувалися для фінансування та матеріального забезпечення кримінального правопорушення та були виділені зі спеціального фонду НПУ, з кошторису видатків спеціального призначення Національної поліції України, у відповідності до довідок за підписом заступника начальника управління поліції начальника кримінальної поліції Подільського РУП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_7 , згідно положень пункту 2 ч.9 ст. 100 КПК України, підлягають конфіскації,
в іншій частині грошові кошти в сумі 550 грн, які є грошовими коштами, що перебувають у власності ОСОБА_4 і суду не надано доказів на підтвердження того, що вони мають яке-небудь доказове значення для даного кримінального провадження в розумінні положень ст. 98 КПК України, але згідно положень ч.1 ст. 170 КПК України були арештованим майном, підлягають зберіганню до їх конфіскації на виконання даного вироку в частині виконання додаткового покарання у виді конфіскації майна, у відповідності до положень ст. 48-49 КВК України;
грошові кошти в розмірі 500 гривень, які складаються із однієї купюри номіналом НБУ 100 гривень серії АМ 7415642 та двох купюр номіналом НБУ 200 гривень серії ЕЕ 8360053 та серії БН 7168116, які у відповідності до постанов від 05.02.2026 року та від 26.02.2026 року про визнання і приєднання до кримінального провадження речових доказів зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області та використовувалися для фінансування та матеріального забезпечення кримінального правопорушення та були виділені зі спеціального фонду НПУ, з кошторису видатків спеціального призначення Національної поліції України, у відповідності до довідок за підписом заступника начальника управління поліції начальника кримінальної поліції Подільського РУП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_7 , згідно положень пункту 2 ч.9 ст. 100 КПК України, підлягають конфіскації;
- банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , яка у відповідності до постанови від 26.02.2026 року про визнання і приєднання до кримінального провадження речових доказів зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області, оскільки суду не надано доказів на підтвердження того, що він має яке-небудь доказове значення для даного кримінального провадження в розумінні положень ст. 98 КПК України, підлягає поверненню її власнику (законному володільцю) ОСОБА_4 , за наявності відомостей про її належність останньому), а за відсутності останніх здати до відповідної філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» за місцезнаходженням органу досудового розслідування в якому вона зберігається;
- посвідчення пацієнта замісної підтримувальної терапії та чек монобанк 1016384863, які у відповідності до постанови від 26.02.2026 року про визнання і приєднання до кримінального провадження речових доказів зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області, оскільки суду не надано доказів на підтвердження того, що вони мають яке-небудь доказове значення для даного кримінального провадження в розумінні положень ст. 98 КПК України, підлягає поверненню її власнику (законному володільцю) ОСОБА_4 ;
- 2 (два) мобільні телефони марки «Redmi 15C» чорного кольору та марки »ZTE BLADE A55», які у відповідності до постанови від 26.02.2026 року про визнання і приєднання до кримінального провадження речових доказів зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області, оскільки суду не надано доказів встановлення досудовим розслідуванням обставин використання яких як засобів вчинення кримінальних правопорушень суду не надано, в розумінні положень ст. 98 КПК України, повернути його власнику (законному володільцю) ОСОБА_4 ;
Процесуальні витрати в загальній сумі 16963,60 грн, пов`язані із проведенням судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів (висновки експертів № СЕ-19/116-26/3171-НЗПРАП від 16.02.2026, № СЕ-19/116-26/4941-НЗПРАП від 04.04.2026 та № СЕ-19/116-25/4939-НЗПРАП від 01.04.2026) згідно положень ст. 118, 124 ч.2, 126 ч.1 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Керуючись ст.ст. 314, 369, 370-374, 469, 472 -475, п.15 ст.615 КПК України, суд
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 21 квітня 2026 року між прокурором Подільської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності його захисника адвоката ОСОБА_5 , в кімнаті для проведення слідчих дій у ізоляторі тимчасового тримання № 2 (м. Кодима) ГУ НП в Одеській області, розташованому за адресою: Одеська область, м.Кодима, вул. Соборна,107.
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України, та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання, а саме: основне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 3 (три) місяці, з обов`язковим додатковим покаранням у виді конфіскації майна.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, з врахуванням правил складання покарань,передбачених ст.72 КК України, до призначеного основного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Хаджибейського районного суду м. Одеси від 15.10.2025 року, призначивши остаточне основне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років і 6 (шість) місяців з приєднанням до нього на підставі ч.3 ст.71КК України обов`язкового додаткового покарання призначеного за цим вироком у виді конфіскації майна.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня набрання даним вироком законної сили.
Обрати у відношенні ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Копію даного вироку для виконання в частині обраного до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили направити начальнику Державної установи «Одеський слідчий ізолятор».
Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення, з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі, а саме з 15 години 09 хвилин 26.02.2026 року по день набрання даним вироком законної сили або до дня зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Скасувати арешт майна із заборонами власнику майна користуватися та розпоряджатися ним, що був накладений ухвалою слідчого судді Кодимського районного суду Одеської області від 27.02.2026 року, а саме: два мобільних телефона марки REDMI 15C чорного кольору та ZTE BLADE A55 чорного кольору, які поміщено до сейф-пакету NPU 5069212; паперовий згорток всередині якого знаходиться речовина рослинного походження сіро-зеленого кольору у подрібненому стані, який поміщено до полімерного сейф-пакету NPU 5069213; фрагмент газети, який поміщено до сейф-пакету NPU 5069211; банківську картку АТ "ОщадБанк" НОМЕР_1 , посвідчення пацієнта замісної підтримувальної терапії, чек монобанк 1016384863, які поміщено до сейф-пакету NPU 5069213; грошові кошти в сумі 850 гривень купюрами номіналом 500 гривень 1-шт, 200 гривень 1-шт, 100 гривень 1-шт, 50 гривень 1-шт, де на купюрі номіналом 200 гривень ЗГ6875136 та на купюрі номіналом 100 гривень ЕН8975448 при випромінюванні ультрафіолетом виявлено нашарування світло-зеленого кольору з літерами "ЗАК" на кожній купюрі, які поміщено до сейф-пакету NPU 5069210, які були виявлені та вилучені 26 лютого 2026 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .
Речові докази, а саме: 5 (п`ять) таблеток білого кольору, паперовий згорток, в середині якого знаходиться речовина рослинного походження сіро-зеленого кольору у подрібненому стані та фрагмент газети, який поміщено до сейф-пакету NPU 5069211 - знищити; грошові кошти у сумі 850 гривень: в частині суми 300 грн, яку складають дві купюри номіналом 200 гривень та 100 гривень НБУ із серіями ЗГ6875136 та ЕН8975448, - конфіскувати, в іншій частині грошові кошти в сумі 550 грн зберігати до їх конфіскації на виконання даного вироку в частині виконання додаткового покарання у виді конфіскації майна; грошові кошти в сумі 500 гривень, які складаються із однієї купюри номіналом НБУ 100 гривень серії АМ 7415642 та двох купюр номіналом НБУ 200 гривень серії ЕЕ 8360053 та серії БН 7168116, - конфіскувати; банківську картку АТ «Ощадбанк» » № НОМЕР_1 , - повернути її власнику (законному володільцю) ОСОБА_4 , (за наявності відомостей про її належність останньому), а за відсутності останніх здати до відповідної філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» за місцезнаходженням органу досудового розслідування, в якому вона зберігається; посвідчення пацієнта замісної підтримувальної терапії , чек монобанк 1016384863 та 2 (два) мобільні телефони марки «Redmi 15C» чорного кольору та марки »ZTE BLADE A55», - повернути її власнику (законному володільцю) ОСОБА_4 ;
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням експертиз, в загальній сумі 16963 (шістнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят три) гривні 60 копійок.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, а саме:
1) обвинуваченим, його захисником виключно з таких підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з таких підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1