ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1167/26 Справа № 201/1750/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Наумова О.С. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів: Красвітної Т.П., Макарова М.О.,
за участю секретаря судового засідання — Шаповалової О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Онищенко Тарас Олегович, на рішення Соборного районного суду м.Дніпра від 29 серпня 2025 року та додаткове рішення Соборного районного суду м.Дніпра від 16 вересня 2025 року у складі судді Наумової О.С. у цивільній справі № 201/1750/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири, -
ВСТАНОВИЛА: 
У лютому 2025 року ОСОБА_2 звернувся через суд з позовом, пред`явленим до ОСОБА_1 , на предмет стягнення з відповідача на свою користь матеріальної шкоди, заподіяної з вини відповідача внаслідок залиття квартири позивача в сумі 661 152 грн та витрати на проведення будівельного-технічної експертизи в сумі 36 000 грн, обґрунтовуючи це тим, що він є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідачка ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Актом від 17 січня 2025 року на звернення позивача ОСОБА_2 комісією зафіксовано наслідки залиття його квартири: скрізь пошкоджено стельове покриття, вода потрапила на підлогу, крім ванної і туалету. Це сталося внаслідок затікання води з верхнього поверху квартири АДРЕСА_3 . Ймовірна причина залиття: при огляді квартири АДРЕСА_3 , виявлено затікання води по всій підлозі, в результаті роз`єднання системи водоочищення. Для розрахунку вартості, спричиненої залиттям, позивач уклав договір про надання послуг №28-01-01/2025 від 28 січня 2025 року з ТОВ «Бюро незалежної судової експертизи України» та за результатами проведення будівельно-технічної експертизи складений висновок експерта №28-01-01/2025 від 03 лютого 2025 року, яким підтверджено, що вартість відновлювального ремонту внаслідок залиття квартири складає 661 152,00 грн з ПДВ. Позивач вважає, що його майнові права порушені, а тому звернувся за їх захистом по суду (а.с.1-3 Том І).
Рішенням Соборного районного суду м.Дніпра від 29 серпня 2025 року позовні вимоги  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири - задоволено.
Стягнуто  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 661 152 грн.
Стягнуто ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 6611,52 грн та витрати на проведення експертизи в сумі 36 000 грн, всього – 42 611,52 грн /а.с. 5-9 Том ІІ/.
Рішення мотивовано доведенням позивачем вини відповідача у скоєнні залиття його квартири та доведеністю висновком експерта розміру матеріальної шкоди, завданої відповідачем позивачеві.
У серпні 2025 року ОСОБА_2 через свого представника — адвоката Олійник Я.Л. подав заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, долучивши письмові докази надання адвокатом правничої допомоги та понесення ним судових витрат на загальну суму 45 000 грн, яку і просив стягнути з відповідача на свою користь (а.с.11,12 Том ІІ). 
Додатковим рішенням Соборного районного суду м.Дніпра від 16 вересня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 30 000 грн з підстав доведеності саме такого розміру витрат, який є реальним та узгодженим умовами договору, враховуючи його співмірність з ціною позову, задоволеними вимогами позивача у справі та розумність таких витрат (а.с.29-31 Том ІІ). 
Не погодившись як з рішенням суду від 29 серпня 2025 року, так і з додатковим рішенням суду від 16 вересня 2025 року, у вересні 2025 року ОСОБА_1 через свого представника — адвоката Онищенка Т.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить обидва рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову та заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити, обґрунтовуючи це тим, що судом першої інстанції винесено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки суд першої інстанції не надав доступу представнику відповідача до участі у справі 19 серпня 2025 року через ВКЗ за допомогою підсистеми “Електронний суд” та призначив наступне засідання на 29 серпня 2025 року без повідомлення сторони відповідача, зазначивши, що на запрошення суду адвокат Слобожанська В.І. в режимі відеоконференцзв`язку не приєдналась. 
Разом з цим наголосив, що судом першої інстанції взято до уваги письмові докази, які є недопустимими та поданими стороною позивача з порушенням ч.1 ст. 83 ЦПК України. Також відзначив, що висновок експерта, наданого позивачем, не відповідає фактичним обставинами справи та матеріалам справи, що ставить під сумнів його достовірність. Цей висновок не доводить ані реального розміру шкоди, ані причинного зв`язку між залиттям та заявленими пошкодженнями, а також у висновку міститься перелік робіт, які не обґрунтовані та обсяг яких завищений. Разом з цим скаржник наголосив, що при ухваленні судом першої інстанції додаткового рішення також сторону відповідача не було повідомлено належним чином, а витрати, стягнуті рішення суду, не є реальними, у відповідності до встановлення їх дійсності та необхідності, що також не відповідає критерію їх розумності /а.с. 34-38 Том ІІ/.
Позивач, скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК Украни, у грудні 2025 року через свого представника — адвоката Олійник Я.Л. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що в судове засіданні 19 серпня 2025 року судом запрошувались адвокати як Слобожинська В.І., так і ОСОБА_3 , як представники відповідача та жоден з них не вийшов на зв`язок із судом і не доєднався до судового засідання, докази чого містяться в матеріалах справи. Також жоден з адвокатів відповідача, як і особисто відповідач не подавали заяви про перенесення розгляду справи. Позивач відзначив, що саме за заявами сторони відповідача судові засідання неодноразово відкладались, що свідчить про систематичне зловживання процесуальними правами та затягуванням розгляду справи за для уникнення відповідальності. Позивач вважає рішення суду від 29 серпня 2025 року законним та обґрунтованим, а суму витрат на правничу допомогу реальною та співмірною, що не спростовано скаржником, тому просить залишити рішення суду без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відповідача відмовити (а.с.71-73 Том ІІ). 
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість як рішення суду від 29 серпня 2025 року, так і додаткового рішення суду від 16 вересня 2025 року в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду від 29 серпня 2025 року та додаткове рішення суду від 16 вересня 2025 року залишити без змін, враховуючи наступне.
Так, судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 14 квітня 2023 року, що підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 5 Том І).
Відповідачка ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що нею не заперечувалось.
Актом від 17 січня 2025 року на звернення власника квартири АДРЕСА_4 , комісією у складі чотирьох осіб: голови правління ОСББ «Аркадіївська вежа» Солнцевої О.А., інженера ОСОБА_4 , власника квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_2 , представника приміщення квартири АДРЕСА_3 (не вказане прізвище), зафіксовано наслідки залиття житлового приміщення: скрізь пошкоджено стельове покриття, вода потрапила на підлогу, крім ванної і туалету. Це сталося внаслідок затікання води з верхнього поверху квартири АДРЕСА_3 . Ймовірна причина залиття: при огляді квартири АДРЕСА_3 , виявлене затікання води по всій підлозі, в результаті роз`єднання системи водоочищення (а.с. 18 Том І).
Підтвердженням повноважень голови правління ОСББ «Аркадіївська вежа» Солнцевої О.А. та інженера ОСОБА_4 підтверджені договором комплексного обслуговування №395 від 20 вересня 2018 року будинку за адресою: АДРЕСА_6 , інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 19-22 Том І).
Позивач звернувся до експерта з метою визначення вартості шкоди, спричиненої залиттям, уклавши 28 січня 2025 року договір про надання послуг №28-01-01/2025 з ТОВ «Бюро незалежної судової експертизи України» (а.с. 23 Том І).
Проведення судової будівельно-технічної експертизи доручено ОСОБА_5 , який має вищу технічну освіту, вищу освіту в сфері землеустрою та земельного кадастру та кваліфікацію судового експерта за спеціальностями 10.6 «Дослідження об`єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів», 10.7 «Розподіл земель та визначення порядку користування земельними ділянками» та 10.10 «Визначення оціночної вартості будівельних об`єктів та споруд» свідоцтво № НОМЕР_1 видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України 05 грудня 2017 року, (відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 10.12.2024 року №3565/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 грудня 2024 року №1891/43236 «Деякі питання у сфері судово-експертної діяльності» свідоцтво є безстроковим), 10.14 «Оцінка земельних ділянок», свідоцтво №1873 видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України 28 квітня 2017 року, (відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 10.12.2024 року №3565/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 грудня 2024 року № 1891/43236 «Деякі питання у сфері судово-експертної діяльності» свідоцтво є безстроковим), стаж роботи експертом 18-ть (вісімнадцять) років (а.с. 24 Том І).
За результатами проведення будівельно-технічної експертизи складений висновок експерта №28-01-01/2025 від 03 лютого 2025 року (а.с. 24-31 Том І).
На вирішення експертизи поставлено наступне питання про вартість ремонтно-будівельних робіт приміщень квартири АДРЕСА_4 , внаслідок її залиття.
Огляд приміщень здійснений особисто експертом 27 січня 2025 року. Під час дослідження встановлено наявність плям на стелях та стінах у приміщенні кухні-вітальні, холу, лоджії, та житлової кімнати площею 17,6 кв.м, пошкодження паркету (зміна кольору, жолоблення) в приміщенні кухні-вітальні, оздоблювальних матеріалів, вологість та характерний запах плісняви (а.с. 25 Том І).
Відповідно складеної кошторисної документації на основі програмного комплексу «АВК-5» (3.9.3)» вартість відновлювального ремонту внаслідок залиття квартири АДРЕСА_4 складає на час дослідження 661 152 грн з ПДВ (а.с. 32-36 Том І).
Також з протоколу огляду старшого слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області Михайської П.В. від 17 січня 2025 року, пояснень представника позивача від 17 січня 2025 року до ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області, судом першої інстанції встановлено фіксацію факту залиття. Згідно із протоколом огляду від 17 січня 2025 року, в ході огляду встановлено, що зі стелі по всій поверхні, над кожною кімнатою стікає вода, яка йде з квартири, що розташовано над квартирою АДРЕСА_5 , а саме квартири АДРЕСА_3 . В ході огляду виявлені пошкодження стелі, стін, меблів, особистих речей власника, паркету. Стіни мають пошкодження у вигляді протікань воді із здуттям покриття. Є ознаки затоплення електричних приборів, внутрішнього наповнення стін, стелі та підлоги, що вкрита частково плиткою, частково килимом та частково паркетом. Ступінь пошкодження встановити неможливо у зв`язку з тим, що на момент огляду вода продовжує стікати зі стелі (а.с. 121-122 Том І).
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача завдану останньому матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок залиття його квартири та витрати на проведення експертизи щодо вартості ремонтно-будівельних робіт, оскільки вина відповідача підтверджується матеріалами справи та висновком експерта.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.
У відповідності до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Частиною 1 ст. 82 ЦПК України, передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.
Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Положеннями ст. 177 ЖК України встановлено, що громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання. 
Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. 
Колегія суддів відзначає, що судом першої інстанції правомірно встановлено наявність вини відповідача у залитті квартири позивача, чого скаржником жодним належним доказом не спростовано, адже, як власник квартири та фактичний користувач, саме відповідач несе обов`язок по забезпеченню схоронності житла, належного утримання та експлуатації квартири, а враховуючи обставини, встановлені Актом про залиття від 17 січня 2025 року,  відповідальність за завдану позивачеві матеріальну шкоду має нести саме відповідачка ОСОБА_1 .
Доводи скаржника про те, що матеріали справи не містять таких доказів вини відповідача у залитті квартири позивача, колегія суддів відхиляє, оскільки, наголошуючи у скарзі на неспівмірності розміру шкоди, визначеної висновком експерта, з дійсними, на думку скаржника, пошкодженнями, сторона відповідача фактично визнає наявність такої вини, не погоджуючись з розміром вартості відновлювальних робіт у квартирі позивача. 
Відповідно до п. 2.3.6 «Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 р. №76, в разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4). Додатком 4 передбачено, що в акті мають описуватися наслідки залиття (що залито, висновки про те, хто заподіяв шкоду, що необхідно зробити, які обсяги робіт, які ушкодження, які речі ушкоджено).
В акті про залиття комісією управителя будинку чи іншої організації, яка забезпечує його утримання, має бути встановлено вичерпний перелік пошкодження водою майна та конструктивних чи опоряджувальних елементів квартири, а також місце витікання води і причину цього, якщо це можливо встановити.
У випадку утруднень чи неможливості визначення причини залиття актом про затоплення остання має бути визначена висновком судового експертно-будівельного дослідження. Суд акцентує увагу, що в акті обстеження в частині висновків комісії зазначено ймовірні причини залиття кварти позивача.
Колегія суддів звертає увагу ще і на те, що актом від 17 січня 2025 року при безпосередньому огляді квартир як позивача, так і відповідача, встановлено по усій квартирі позивача пошкодження стельового покриття та потрапляння цієї води на підлогу квартири, що лилась з квартири вище, яка належить відповідачеві. Крім цього у квартирі відповідача виявлено затікання води по усій підлозі у результаті роз`єднання системи водоочищення.
Отже пошкодження виникло внаслідок дії води, яка проникла крізь конструкції стін та перекриття з верхнього поверху.
Ці обставини вказують на причинно-наслідковий зв`язок між витоком води з квартири відповідача, розташованої поверхом вище, та затопленням квартири позивача, що також встановлено і судовим експертом у висновку.
Зазначені фактичні обставини скаржником не спростовані жодним доказом, а цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. 
Встановлені судом першої інстанції обставини свідчать про те, що з вини відповідача, як власника квартири майну позивача спричинено матеріальну шкоду, чим порушено його майнові права.
Доводи скаржника про необґрунтованість та недоведеність розміру такої шкоди позивачем колегія суддів також відхиляє, адже сторона відповідача, заявляючи клопотання про призначення та проведення повторної експертизи судом, не мотивувала, чим не відповідає вимогам закону наданий позивачем висновок судового експерта, що і стало підставою для відмови у задоволенні такого клопотання як судом першої інстанції, так і при розгляді апеляційної скарги ухвалою колегії суддів від 17 березня 2026 року.
Так, вирішуючи спір, колегія суддів наголошує, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню, з чим і погоджується колегія суддів.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об`єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. Рішення суду першої інстанції винесено з додержання вимог матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.
Доводи скаржника не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. 
З вищенаведеного апеляційний суд вважає вірним визначення судом першої інстанції характеру правовідносин, їх фактичні обставини та вірно застосовані норми матеріального права, які ці відносини регулюють, а тому відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, що є підставою для застосування ст. 375 ЦПК України та залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Переглядаючи додаткове рішення суду першої інстанції від 16 вересня 2025 року, колегія суддів також наголошує, що доводи скаржника не спростовують доведеності витрат позивача на отримання правничої допомоги адвоката, що підтверджено належними письмовими доказами, як і не спростовують співмірності стягнутої суми витрат відповідача на користь позивача у розмірі 30 000 грн, враховуючи встановлення вини відповідача у нанесенні позивачеві матеріальної шкоди у розмірі 661 152 грн.
За таких обставин колегія суддів також доходить висновку про відсутність належних доказів та аргументів сторони відповідача для скасування додаткового рішення суду першої інстанції, а тому, в силу ст. 375 ЦПК України, додаткове рішення від 16 вересня 2025 року належить залишити без змін. 
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, –
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Онищенко Тарас Олегович — залишити без задоволення.
Рішення Соборного районного суду м.Дніпра від 29 серпня 2025 року та додаткове рішення Соборного районного суду м.Дніпра від 16 вересня 2025 року— залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 
Вступна та резолютивна частини постанови проголошені “17” березня 2026 року.
Повний текст постанови складено “25” березня 2026 року.
Головуючий:          В.С. Городнича

Судді:           Т.П. Красвітна

М.О.Макаров