КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2026 року м. Київ

Унікальний номер справи № 760/6279/24
Апеляційне провадження № 22-ц/824/3698/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б., 
суддів - Євграфової Є.П., Саліхова В.В.,
за участі секретаря судового засідання - Марченка М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 30 вересня 2025 року, постановлену під головуванням судді Ішуніної Л.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2024 року до суду з вказаним позовом звернувся представник ОСОБА_2 - адвокат Лящишин І.В., в якому просив стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у загальному розмірі 4 518 623, 52 грн., з яких 4 175 744,00 грн. - основна заборгованість, 342 833,90 грн. - проценти за користування позикою (а.с. 1-7).
18 лютого 2025 року до суду надійшла заява від представника ОСОБА_3 - адвоката Лящишина І.В., в якій просив залучити до участі у справі правонаступника позивача, замінивши попереднього позивача ОСОБА_2 новим позивачем ОСОБА_3 (а.с. 13-15).
На обґрунтування заяви зазначав, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики від 25.01.2021 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Шевченко І.Л., за реєстровим № 196.
Одночасно, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір від 25.01.2021 року, яким було забезпечено виконання зобов`язання відповідача за договором позики шляхом передачі в іпотеку житлового будинку заг. площею 119,9 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,0392 га, кадастровий номер 3222485901:01:003:5103.
В подальшому, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін та доповнень від 06.05.2021 року до договору позики, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Шевченко І.Л. за реєстровим номером № 1848.
Також, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір про внесення змін та доповнень від 15.05.2021 року до договору іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Шевченко І.Л. за реєстровим № 1849.
В свою чергу, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 18 грудня 2024 року укладено договір про відступлення прав за договором позики від 25 січня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Дерепою О. В. та зареєстрований в реєстрі за № 1431, відповідно до якого первісний позикодавець передає, а новий позикодавець приймає всі права вимоги за договором позики, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І. Л. 25 січня 2021 року за реєстровим № 196, із усіма договорами про внесення змін та доповнень. З моменту укладення цього договору новий позикодавець набуває статусу позикодавця за договором позики.
Крім того, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 18 грудня 2024 року також укладено договір про відступлення прав за договором іпотеки від 25 січня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Дерепою О. В. та зареєстрований за № 1432.
У зв`язку з викладеним, було внесено відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Враховуючи вищенаведене, оскільки відбулась заміна кредитора у відповідних матеріальних правовідносинах, просив задовольнити заяву (а.с. 13-15).
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 30 вересня 2025 року заяву представника ОСОБА_3 - адвоката Ліщишина І.В. про заміну позивача у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики - задоволено. Залучено до участі у справі № 760/6279/24 правонаступника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 (а.с. 38-40).
Не погодившись з ухвалою районного суду, 22 жовтня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Тесля С.М. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення, яким заяву адвоката Лищишина І.В. в інтересах ОСОБА_3 про заміну позивача у справі залишити без задоволення (а.с. 41-44).
В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник зазначав, судом залишено поза увагою, те, що ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17.12.2024 сторону позивача ( ОСОБА_2 ) зобов`язано надати письмові пояснення щодо наявності/ відсутності громадянства РФ у позивача та бізнесу на території РФ (частки у статутному капіталі у юридичних осіб РФ).
На наступний день після ухвалення судом вищевказаної ухвали, 18.12.2024 представник позивача ОСОБА_2 укладає вищезазначені договори про відступлення права вимоги за договором позики та за договором іпотеки.
Вважав, що це вказує виключно на не виконання позивачем ОСОБА_2 ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 17.12.2024 року.
Разом з тим, судом не взято уваги, що постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 № 187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації» встановлено мораторій на виконання зобов`язань, кредитором яких є суб`єкти Російської Федерації.
З огляду на вищевикладене, вважав, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної ухвали не враховано всіх обставин справи, ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 17.12.2024 та вимог постанови КМУ № 187, відтак суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про залучення до участі у справі № 760/6279/24 правонаступника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 .
Крім того, всупереч нормам процесуального права, положенням Конвенції та практиці ЄСПЛ місцевий суд не відклав судове засідання за клопотанням представника відповідача - адвоката Теслі С.М., причини неявки якого є поважними, оскільки брав участь в іншому судовому процесі, суд прийняв оскаржувану ухвалу за відсутності відповідача та його представника, чим порушив право сторони відповідача брати участь у судових засіданнях, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб, що свідчить про невиконання судом першої інстанції гарантій щодо справедливого і публічного розгляду справи, визначених статтею 6 Конвенції (а.с. 41-44, 72-74).
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - адвокат Ліщишин І.В. заперечував проти задоволення скарги і просив її відхилити (а.с. 98-102).

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 - адвокат Ліщишин І.В. заперечував проти задоволення скарги і просив її відхилити.
Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені повідомленнями на зазначені ними адреси. Повідомлення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , кожного окремо, повернулись із відмітками працівників пошти про відсутність адресатів за зазначеними ними адресами, заяви про зміну адреси місця проживання (перебування) від вказаних осіб до суду не надходили. Поряд з цим, про розгляд справи апеляційним судом 09 квітня 2026 року ОСОБА_1 була сповіщена 10 березня 2026 року повідомленням її представника - адвоката Тесля С.М. до Електронного кабінету в ЄСІТС із забезпеченням технічної фіксації такого повідомлення про що у справі є докази. Факт належного повідомлення ОСОБА_3 його представник - адвокат Ліщишин І.В. підтвердив в суді про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (а.с. 85-97, 110).
09 квітня 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Тесля С.М. подав клопотання про відкладення розгляду справи, пославшись на зайнятість в іншій справі, до клопотання додав повідомлення від 06.04.2026 року про виклик до суду в іншій справі на 09.04.2026 року (а.с. 103-109).
Поряд з цим, суд апеляційної інстанції зауважив, що ухвалою від 09 березня 2026 року розгляд справи апеляційним судом у цій справі був призначений на 09 квітня 2026 року, тобто за один місяць, представник апелянта - адвокат Тесля С.М. був сповіщений 10 березня 2026 року тобто завчасно. 
Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою. 
Відповідно до частини 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. 
Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22).
Поряд з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», № 26976/06).
Зважаючи на вимоги п. 2 ч. 8 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Питання процесуального правонаступництва врегульовано ч. 1 ст. 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане з переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.
Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.
Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Тому особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, в яких виник спір.
Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене ст. 55 ЦПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.
Водночас відповідно до ст. 55 ЦПК України заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного строку), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 18 грудня 2024 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір про відступлення прав вимоги за договором позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дерепою О. В. та зареєстрований в реєстрі за № 1431, відповідно до якого первісний позикодавець передає, а новий позикодавець приймає всі права за договором позики, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу І. Л. Шевченко 25 січня 2021 року за реєстровим номером 196, із усіма договорами про внесення змін та доповнень. З моменту укладення цього договору новий позикодавець набуває статусу позикодавця за договором позики (пункт 1.1 договору). Згідно з пунктом 2.3 договору права вимоги за договором позики вважаються переданими з моменту підписання договору (а.с. 17-20).
Крім того, 18 грудня 2024 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір про відступлення прав за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дерепою О. В. та зареєстрований в реєстрі за № 1432, відповідно до якого первісний іпотекодержатель відступає (передає), а новий іпотекодержатель набуває (приймає) належні первісному іпотекодержателю права за договором іпотеки, включаючи, але не обмежуючись, у разі невиконання позичальником зобов`язань за договором позики, право задовольнити свої вимоги за договором позики шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки. Сторони домовилися, що зміна іпотекодержателя у зобов`язаннях, що виникли на підставі вказаного договору, вважається такою, що відбулася, а права за договором іпотеки вважаються переданими новому іпотекодержателю з моменту підписання та нотаріального посвідчення цього договору (пункт 1.1 договору) (а.с. 21-24).
Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав від 18 грудня 2024 року, вбачається, що на підставі вищевказаних договорів про відступлення прав були внесені зміни до розділів про державну реєстрацію обтяжень та іпотек, де іпотекодержателем та обтяжувачем вже зазначений ОСОБА_3 (а.с. 25-27).
Враховуючи викладені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника ОСОБА_3 - адвоката Ліщишина І.В. про заміну позивача у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики на його правонаступника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 . 
Посилання апелянта на постанову Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 № 187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації» колегія суддів вважає передчасними, оскільки такі доводи мають бути предметом оцінки під час розгляду позовних вимог по суті спору.
Інші доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції відхиляє як необґрунтовані.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 30 вересня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Дата складання повного судового рішення - 10 квітня 2026 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Є.П. Євграфова

В.В. Саліхов