_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/18486/22
Провадження № 2/947/51/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.03.2026 року
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді – Куриленко О.М.,
за участі секретаря судового засідання – Петрової А.М.,
представника позивача – ОСОБА_1 ,
представника відповідача – Чукітової І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» та ОСОБА_3 , третя особа – Приватне підприємство «Прогрес-Риелт» про витребування майна,
ВСТАНОВИВ:

19 серпня 2022 року ОСОБА_2 звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1», третя особа – Приватне підприємство «Прогрес-Риелт» про визнання права власності на квартиру.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Коваленко О.Б.
Ухвалою судді від 30.08.2022 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.
12.09.2022 року до канцелярії суду від представника відповідача Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» - Чукітової Вікторії Віталіївни надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи, з якими вона ознайомилася 12.09.2022 року.
19.09.2022 року на електронну пошту суду від представника відповідача Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» - Чукітової Вікторії Віталіївни надійшла заява про проведення розгляду справи в режимі відео конференції.
03.10.2022 року до канцелярії суду, від представника відповідача Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» - Чукітової Вікторії Віталіївни надійшов Відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову.
Ухвалою суду від 06.10.2022 року витребувано з Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» документи, на підставі яких 31.08.2015 року ТОВ «Добробут» передав, а Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» прийняв на себе права замовників будівництва багатофункціонального громадсько-житлово-готельного комплексу «Південний», по вул. Фонтанська дорога, 118-а, у м. Одесі. Витребувано з Державної інспекції архітектури та містобудування України поверховий (технічний) план 17 поверху багатофункціонального громадсько-житлово-готельного комплексу «Південний», 1 черга будівництва, будинок № 1 з паркінгом за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 122 ( будівельний номер 118-а).
Ухвалою суду від 06.10.2022 року у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Чукітової В.В. про проведення судового засідання у режимі відеоконференції – відмовлено.
04.11.2022 року до канцелярії суду від представника позивача ОСОБА_2 – ОСОБА_4 надійшла Відповідь на відзив на позовну заяву.
14.11.2022 року на електронну пошту суду від представника відповідача Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» - Чукітової Вікторії Віталіївни надійшли пояснення щодо виконання ухвали суду про витребування доказів від 06.10.2022 року.
21.11.2022 року зареєстровано клопотання про витребування доказів, що надійшло від представника позивача ОСОБА_2 – ОСОБА_4 через систему «Електронний суд».
27.01.2023 року зареєстровано клопотання про витребування доказів, що надійшло від представника позивача ОСОБА_2 – ОСОБА_4 через систему «Електронний суд».
Ухвалою суду від 20.02.2023 року витребувано з Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» (65038, м. Одеса, Фонтанська дорога, 118-а, приміщення 1, ідентифікаційний код 39789906) проект будівництва та технічний паспорт на багатофункціональний громадсько-житлово-готельний комплекс «Південний», 1 черга будівництва, будинок № НОМЕР_1 з паркінгом за адресою: АДРЕСА_1 (будівельний номер 118-а); документи, на підставі яких 31.08.2015 року ТОВ «Добробут» передав, а ОК «ЖБК «Морський 1» прийняв на себе права замовника будівництва багатофункціонального громадсько-житлово-готельного комплексу «Південний» по АДРЕСА_2 , а саме: протокол, серія та номер: б/н, виданий 31.08.2015 року, виданий Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1»; акт передачі обтяжень, серія та номер: б/н, укладений 31.08.2015 року між Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» та ТОВ «ДОБРОБУТ»; угода про внесення цільового внеску, серія та номер: б/н, укладена 31.08.2015 року між Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» та ТОВ «ДОБРОБУТ»; доповнення до Угоди, серія та номер: б/н, укладена 31.08.2015 року між Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» та ТОВ «ДОБРОБУТ»; акт передачі функцій замовника, серія та номер: б/н, укладений 31.08.2015 року між Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» та ТОВ «ДОБРОБУТ»; довідка, серія та номер: б/н, видана 30.07.2018 року, видавник: ТОВ « Архекспертбуд».
21.04.2023 року до канцелярії суду від представника позивача ОСОБА_2 – ОСОБА_4 надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.
27.04.2023 року до канцелярії суду від представника відповідача Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» - Чукітової Вікторії Віталіївни надійшли пояснення щодо виконання ухвали суду про витребування доказів від 20.02.2023 року.
27.04.2023 року до канцелярії суду від представника позивача ОСОБА_2 – ОСОБА_4 надійшло клопотання про тимчасове вилучення доказів та дослідження судом.
01.08.2023 року на електронну пошту суду від представника відповідача Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» - Чукітової Вікторії Віталіївни надійшли пояснення щодо документів, витребуваних судом ухвалою від 20.02.2023 року.
Ухвалою суду від 02.08.2023 року застосовано до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» заходи процесуального примусу у вигляді тимчасового вилучення доказів для дослідження судом. Тимчасово вилучено у Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» для дослідження судом наступні докази: проект будівництва багатофункціонального громадсько-житлово-готельного комплексу «Південний» за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 118-а, 1 черга будівництва, будинок № 1 з паркінгом; технічний паспорт на багатофункціональний громадсько-житлово-готельний комплекс «Південний» за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 118-а, будинок № 1, 17 поверх, з паркінгом.
11.09.2023 року до канцелярії суду від представника позивача ОСОБА_2 – ОСОБА_4 надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових доказів.
18.10.2023 року до канцелярії суду від представника позивача ОСОБА_2 – ОСОБА_4 надійшло клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи.
06.11.2023 року засобами поштового зв`язку від представника відповідача Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» - Чукітової Вікторії Віталіївни надійшли Пояснення щодо клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи.
07.11.2023 року до канцелярії суду від представника позивача ОСОБА_2 – ОСОБА_4 надійшло клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи.
Ухвалою суду від 07.11.2023 року призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Приватному підприємству «Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень ім. Скибінського С.С.». На вирішення експертів поставлено наступні питання: Чи є квартира з будівельним номером 207/1, розташована на 17 поверсі, яка є предметом договору № ЗБ/ПР-1-З6 про інвестування від 12.01.2006 року, укладеного з ОСОБА_2 , та квартири АДРЕСА_3 з паркінгом за фактичною адресою: АДРЕСА_1 , одним і тим же об`єктом нерухомого майна? Якщо зазначені квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 не є квартирою з будівельним номером АДРЕСА_6 , визначити її місце розташування у зазначеному будинку.
Не погоджуючись із вказано ухвалою суду, представник Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський-1» – Чукітова Вікторія Віталіївна подала апеляційну скаргу, в якій просила суд ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2023 року змінити в частині визначення експертної установи, проведення судової будівельно-технічної експертизи доручити експертам Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, визначити схематичний план на арк. 35. т. 1 справи неналежним доказом, а в іншій частині ухвалу залишити без змін.
Постановою Одеського апеляційного суду від 03.10.2024 року апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський-1» залишено без задоволення. Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2023 року про призначення експертизи залишено без змін.
Розпорядженням керівника апарату суду від 07.11.2024 року №246 призначено повторний автоматизований розподіл судових справ відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду.
Згідно з Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2024 року головуючим у справі обрано суддю Куриленко О.М.
07.02.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_2 – ОСОБА_5 надійшло клопотання про витребування доказів.
Зважаючи на клопотання представника позивача ОСОБА_2 – ОСОБА_5 про витребування доказів провадження по даній справі ухвалою від 10.02.2025 року було поновлено.
Ухвалою суду від 10.03.2025 року клопотання представника позивача ОСОБА_2 – ОСОБА_4 про витребування доказів по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1», третя особа Приватне підприємство «Прогрес-Риелт» про визнання права власності на квартиру, – задоволено. Витребувано з Державної інспекції архітектури та містобудування України наступні документи: належним чином завірену копію проектної документації з реєстраційним номером РD01:6384-5981-0087-0902 на об`єкт «Будівництво багатофункціонального громадсько-житлово-готельного комплексу «Південний» за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 118-а», а саме архітектурно-будівельне рішення (17-й поверх); належним чином завірену копію Ситуаційного плану будівельного майданчику будинку №1 багатофункціонального громадсько-житлово-готельного комплексу «Південний», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 118-а, з зазначенням секції №2.
Витребувано з Державного підприємства «Спеціалізована державна експертна організація – Центральна служба Української державної будівельної експертизи» (ДП «УКРДЕРЖБУДЕКСПЕРТИЗА») наступні документи: належним чином завірену копію експертного звіту №00-0836-11/ЦБ-ап-1 проекту «Коригування проекту будівництва багатофункціонального громадсько-житлово-готельного комплексу «Південний» за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 118-а», який затверджений 11.08.2011 року; належним чином завірену копію проектної документації на об`єкт «Будівництво багатофункціонального громадсько-житлово-готельного комплексу «Південний» за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 118- а», а саме архітектурно-будівельне рішення (17-й поверх); належним чином завірену копію Ситуаційного плану будівельного майданчику будинку №1 багатофункціонального громадсько-житлово-готельного комплексу «Південний», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 118-а, з зазначенням секції №2.
Витребувано з Державного підприємства «Державний науково-дослідний та проектно - вишукувальний інститут (Інститут «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ») наступні документи: належним чином завірену копію експертного звіту № ЕП 1885/03-19 від 17 травня 2019 року, виданого Державним підприємством «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ», код ЄДРПОУ 04653199, головний експерт Гриценко Вікторія Ігорівна; належним чином завірену копію проектної документації на об`єкт «Будівництво багатофункціонального громадсько-житлово-готельного комплексу «Південний» за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 118- а», а саме архітектурно-будівельне рішення (17-й поверх); належним чином завірену копію Ситуаційного плану будівельного майданчику будинку №1 багатофункціонального громадсько-житлово- готельного комплексу «Південний», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 118-а, з зазначенням секції № 2.
Витребувано з Одеської філії Державного підприємства «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» наступні документи: належним чином завірену копію експертного звіту №ЕП 1885/03-19 від 17 травня 2019 року, виданого Державним підприємством «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «НДШРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ», код ЄДРПОУ 04653199, головний експерт Гриценко Вікторія Ігорівна; належним чином завірену копію проектної документації на об`єкт «Будівництво багатофункціонального громадсько-житлово-готельного комплексу «Південний» за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 118- а», а саме архітектурно-будівельне рішення (17-й поверх); належним чином завірену копію Ситуаційного плану будівельного майданчику будинку №1 багатофункціонального громадсько-житлово-готельного комплексу «Південний», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 118-а, з зазначенням секції № 2.
Витребувано з Товариства з обмеженою відповідальністю «СФЕРА ПРО» (код ЄДРПОУ 39007108, місцезнаходження: 65016, м. Одеса, Фонтанська дорога, буд. 123, офіс 5В) наступні документи: належним чином завірену копію проектної документації на об`єкт «Будівництво багатофункціонального громадсько-житлово-готельного комплексу «Південний» за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 118- а», а саме архітектурно-будівельне рішення (17-й поверх); належним чином завірену копію Ситуаційного плану будівельного майданчику будинку №1 багатофункціонального громадсько-житлово-готельного комплексу «Південний», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 118-а, з зазначенням секції № 2.
Витребувано з Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» (код 39789906, місцезнаходження: 65038, м. Одеса, Фонтанська дорога, 118-а, приміщення 1) наступні документи: належним чином завірену копію проектної документації на об`єкт «Будівництво багатофункціонального громадсько-житлово-готельного комплексу «Південний» за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 118- а», а саме архітектурно-будівельне рішення (17-й поверх); належним чином завірену копію Ситуаційного плану будівельного майданчику будинку №1 багатофункціонального громадсько-житлово-готельного комплексу «Південний», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 118-а, з зазначенням секції № 2.
28.03.2025 року засобами поштового зв`язку від Державного підприємства «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» надійшли витребувані докази.
07.04.2025 року через систему «Електронний суд» від Державної інспекції архітектури та містобудування України надійшли витребувані докази.
Ухвалою суду від 18.04.2025 року направлено матеріали справи до експертної установи – Приватного підприємства «Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень ім. Скибінського С.С.» для проведення судової будівельно-технічної експертизи, згідно ухвали Київського районного суду м.Одеси від 07.11.2023 року, по цій цивільній справі. Провадження по справі на час проведення експертизи, – зупинено.
21.04.2025 року на виконання ухвали суду від 10.03.2025 року від Державного підприємства «Спеціалізована державна експертна організація – Центральна служба Української державної будівельної експертизи» надійшли витребувані докази.
28.08.2025 року до канцелярії суду надійшов Висновок експерта №052/1/2024 разом з матеріалами справи.
Ухвалою суду від 05.09.2025 року поновлено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1», третя особа Приватне підприємство «Прогрес-Риелт» про визнання права власності на квартиру; призначено підготовче судове засідання на  23.10.2025 року о 14 годині 00 хв. та викликано у судове засідання сторони.
22.10.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_2 – ОСОБА_4 надійшла заява про зміну предмету позову, в якій просила: витребувати у ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) квартиру за адресою: АДРЕСА_7 , загальною площею 66,1 кв.м, житловою площею 23,9 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2737639051100; витребувати у ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) квартиру за адресою: АДРЕСА_8 , загальною площею 78,2 кв.м, житловою площею 36,3 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2737644151100; стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» (65038, м. Одеса, Фонтанська дорога, буд. 118-А, приміщення 1, ідентифікаційний код 39789906), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) сплачений судовий збір 15140 грн., витрати на проведення експертизи в розмірі 60000 грн., витрата на копіювання доказів по справі у розмірі 3966 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 100000 грн.
Ухвалою суду від 23.10.2025 року клопотання представника позивача ОСОБА_2 – ОСОБА_5 про прийняття заяви про зміну предмету позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1», третя особа Приватне підприємство «Прогрес-Риелт» про визнання права власності на квартиру, – задоволено. Прийнято до розгляду заяву про зміну предмету позову, продовжено розгляд справи за даними вимогами.
27.10.2025 року через систему «Електронний суд» представник позивача ОСОБА_2 – ОСОБА_4 звернулася з клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі.
30.10.2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» – Чукітової Вікторії Віталіївни надійшли заперечення на заяву про забезпечення позову.
Ухвалою суду від 03.11.2025 року заяву представника позивача ОСОБА_2 – ОСОБА_4 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» та ОСОБА_3 , третя особа – Приватне підприємство «Прогрес-Риелт» про витребування майна, – задоволено. Вжито по справі заходи забезпечення позову. Накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_7 , загальною площею 66,1 кв.м, житловою площею 23,9 кв.м, яка зареєстрована на ім`я ОСОБА_3 . Накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_8 , загальною площею 78,2 кв.м, житловою площею 36,3 кв.м., яка зареєстрована на ім`я ОСОБА_3 . Заборонено суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно квартири за адресою: АДРЕСА_7 , загальною площею 66,1 кв.м, житловою площею 23,9 кв.м, яка зареєстрована на ім`я ОСОБА_3 . Заборонено суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно квартири за адресою: АДРЕСА_8 , загальною площею 78,2 кв.м., житловою площею 36,3 кв.м, яка зареєстрована на ім`я ОСОБА_3 .
11.11.2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» – Чукітової Вікторії Віталіївни надійшов Відзив на позовну заяву, в якому вона просила у задоволенні позову відмовити.
18.12.2025 року через систему «Електронний суд» представник позивача ОСОБА_2 – ОСОБА_4 звернулася з клопотанням про приєднання доказів до матеріалів справи.
22.12.2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» – Чукітової Вікторії Віталіївни надійшло клопотання про призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» та ОСОБА_3 , третя особа Приватне підприємство «Прогрес-Риелт» про витребування майна. На вирішення експертів просила поставити питання: Чи є квартира з будівельним номером 207/1, розташована на 17 поверсі, яка є предметом договору №ЗБ/ПР-1-36 про інвестування від 12.01.2006 року, укладеного з ОСОБА_2 , та квартири АДРЕСА_3 з паркінгом за фактичною адресою: АДРЕСА_1 , одним і тим же об`єктом нерухомого майна? Якщо зазначені квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 не є квартирою з будівельним номером АДРЕСА_6 , визначити її місце розташування у зазначеному будинку. Проведення експертизи просила доручити судовим експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (21021, Україна, Вінницька обл., місто Вінниця, вулиця В. Порика, будинок 8), попередивши експертів про кримінальну відповідальність у відповідності до статей 384 та 385 Кримінального кодексу України. 
22.12.2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» – Чукітової Вікторії Віталіївни надійшло уточнене клопотання про призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі, в якому просила проведення експертизи доручити судовим експертам Хмельницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.
Протокольною ухвалою суду від 22.12.2025 року закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті у судове засідання на 26.01.2026 року на 10.30 год.
15.01.2026 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_2 – ОСОБА_4 надійшли заперечення на клопотання про призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі.
12.02.2026 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» – Чукітової Вікторії Віталіївни надійшло клопотання про застосування строків позовної давності.
Ухвалою суду від 24.02.2026 року у задоволенні клопотання представника відповідача Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» – Чукітової Вікторії Віталіївни про призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» та ОСОБА_3 , третя особа Приватне підприємство «Прогрес-Риелт» про витребування майна, – відмовлено.
05.03.2026 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_2 – ОСОБА_4 надійшла заява в порядку ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.
У судовому засіданні, призначеному на 09.03.2026 року, представник позивача ОСОБА_2 – ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Представника відповідача Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» – Чукітова Вікторія Віталіївна у судовому засіданні, заперечувала проти задоволення позову.
Відповідач – ОСОБА_3 та представник третьої особи – Приватного підприємства «Прогрес-Риелт» у судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. 
За наслідком розгляду справи, суд перейшов до стадії ухвалення рішення та відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України, відклав судове засідання на 19.03.2026 року на 14.00 год. для проголошення судового рішення.
Про дату, час і місце судового засідання щодо проголошення судового рішення сторони повідомлені належним чином.
Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши усі докази, наявні в матеріалах справи, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого.
Судом встановлено, що 04.02.2004 року Одеська міська рада надала ТОВ «Добробут» у довгострокову оренду земельну ділянку площею 3,7287 га за адресою м. Одеса, Фонтанська дорога 118-а, на підставі якого було укладено договір оренди землі від 11.11.2004 року (т.1, а.с. 13, 14).
25.03.2005 року ТОВ «Добробут» та ТОВ «Прогресбуд» уклали Договір №ИД-25/03/05 про інвестування (далі Договір №ИД-25/03/05), згідно, якого ТОВ «Добробут» зобов`язується передати у власність ТОВ «Прогресбуд» об`єкт інвестування, а інвестор зобов`язується прийняти об`єкт інвестування і сплатити за нього інвестицію (т.1, а.с.16-17).
Розділ 2 Договору №ИД-25/03/05 визначає відповідні терміни та встановлює наступне. 
Об`єкт Інвестування – безумовне майнове право на новозбудоване майно (після здачі відповідної черги Об`єкту будівництва в експлуатацію), що після державної реєстрації (за ініціативою Інвестора) стає правом власності Інвестора на Новозбудоване майно як на нерухомість.
Новозбудоване майно – частина Об`єкту будівництва, що дорівнює 75% площі квартир, офісних приміщень та нежитлових приміщень (не враховуючи сходи, сходові клітини, міжквартирні коридори), приміщень гаража-автостоянки, згідно із проєктною документацією, вартість якої дорівнює 75 % від реалізаційної вартості всього Об`єкту будівництва. Склад Новозбудованого майна та технічні вимоги до Новозбудованого майна визначаються додатками до цього Договору.
Об`єкт будівництва – Багатофункціональний громадсько-житловий комплекс «Підвенний» на 16 ст. Великого Фонтана за адресою м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 118-а.
Слід зазначити, що матеріали справи не місять жодних додатків до Договору №ИД-25/03/05 від 25.03.2005 року. Крім того, проєктної документації затвердженої в офіційному порядку Забудовником ТОВ «Добробут» матеріали справи також не містять, також відсутні будь-які докази сплати грошових коштів за Об`єкт Інвестування. У зв`язку із чим, встановити склад площ, які передавались за Договором №ИД-25/03/05 від 25.03.2005 року, належне виконання зобов`язань щодо сплати за договором неможливо.
Згідно Договору про інвестування №ЗБ-ПР-1 від 29.12.2005 року ТОВ «Прогресбуд» та ПП «Прогрес-Риелт» уклали договір купівлі-продажу майнових прав (т.1, а.с.15).
Згідно цього Договору, об`єкт інвестування – безумовне майнове право на новозбудоване майно (після здачі відповідної черги Об`єкту будівництва в експлуатацію), що після державної реєстрації (за ініціативою Інвестора) стає правом власності Інвестора на Новозбудоване майно як на нерухомість. Новозбудоване майно – частина Об`єкту будівництва, згідно з характеристиками (будівельні номери, площа), які наводяться у Додатках до Договору. Додатки є невід`ємними частинами Договору. Об`єкт будівництва – Багатофункціональний громадсько-житловий комплекс «Підвенний» на 16 ст. Великого Фонтана за адресою м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 118-а. Інвестиція – грошова сума, що сплачується Інвестором за Об`єкт. Інвестиційні внески змінюються пропорційна зміні Розрахункової площі з урахуванням інфляційних застережень. 
Слід звернути увагу, що матеріали справи не місять жодних додатків до Договору №ЗБ-ПР-1 про інвестування від 29.12.2005 року. Крім того, відсутні будь-які докази сплати грошових коштів за Об`єкт Інвестування. У зв`язку із чим, встановити склад площ, які передавались за Договором №ЗБ-ПР-1 про інвестування від 29.12.2005 року, належне виконання зобов`язань щодо сплати за договором неможливо.
Згідно Договору №3Б/ПР-1-36 про інвестування від 12.01.2006 року (т.1, а.с.23-25) ПП «Прогрес-Риелт» зобов`язався передати ОСОБА_2 у її власність, а ОСОБА_2 зобов`язується прийняти Об`єкт інвестування і сплатити за нього кошти.
У цьому Договорі терміни уживаються в такому значенні: об`єкт інвестування – безумовне майнове право на новозбудоване майно (після здавання об`єкту будівництва в експлуатацію), що після державної реєстрації (за ініціативою Інвестора) стає правом власності на Новозбудоване майно як на нерухомість. Новозбудоване майно – квартира будівельний номер №207/1 розрахунковою площею 129,02 кв.м., розташована на 17 поверсі в секції №2 жилого будинку №1 Об`єктубудівництва.
На виконання вимог вищевказаного договору, 22 червня 2006 року ОСОБА_2 було сплачено на рахунок ПП «Прогрес-Риелт» 556 587, 46 гривень, що підтверджується квитанцією аркуші справи 36 тому 1.
Як вбачається з п.4.4. вказаного договору, орієнтовний строк закінчення будівництва і здачі об`єкту в експлуатацію - грудень 2007 року.
Пунктом 7.5 договору передбачено, що за прострочення передачі об`єкту інвестування Підприємство сплачує інвестору штраф у розмірі 0,5 % від ціни договору.
Як пояснив представник позивача у судовому засіданні, не зважаючи на призупинення будівництва, з будь-якими вимогами, заявами, позовами тощо ОСОБА_2 до ПП «Прогрес-Риелт» з грудня 2007 року - орієнтовного строку здачі об`єкта в експлуатацію не зверталась і матеріали справи таких доказів не містять, більш того, у даному процесі вказане підприємство залучено позивачем лише у якості третьої особи. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд також враховує, що вищевказаний договір №3Б/ПР-1-36 про інвестування від 12.01.2006 року не містить посилань на будь-які додатки до нього.
Разом з тим, матеріали справи містять Графічний матеріал (креслення) (1, а.с. 26), який, на думку позивача, підтверджує площу та розташування спірної квартири, в лівому нижньому куті якого містяться цифри «01.06.2006», що є датою документу.
Однак, зазначене креслення, що було виготовлено 01.06.2006 року та підписано невідомими особами, на думку суду, не може слугувати додатком до Договору №3Б/ПР-1-36 про інвестування від 12.01.2006 року та достеменно свідчити про розміщення будинку відносно місцевості, зокрема, Фонтанської дороги у місті Одесі.
Суд звертає увагу, що Графічний план від 01.06.2006 містить позначення секцій будинку літерами А, Б, В. Однак, у Договорі №3Б/ПР-1-36 зазначена секція 2, а не А, Б, чи В.
На Графічному плані від 01.06.2006 містяться підписи «ГАП Юрова И.З.» та «рук. Гр. ОСОБА_6 », однак посадове становище указаних осіб не визначено. В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_7 чи ОСОБА_6 були уповноваженими особами чи підписантами ПП «Прогрес Риелт». Судом встановлено, що Договір №3Б/ПР-1-36 був підписаний директором Кошеланом В.Г.
Крім того, написи на Графічному плані від 01.06.2006 зроблені російською мовою, хоча Договір №3Б/ПР-1-36 складений українською мовою.
Виходячи із зазначених обставин, суд критично оцінює твердження позивачки, що цей Графічний план є невід`ємною частиною Договору №3Б/ПР-1-36, тобто Додатком до Договору №3Б/ПР-1-36.
Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Частина 2 статті 77 ЦПК встановлює, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Крім того, відповідно до ст. 78 ЦПК суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до положень статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. 
Таким чином, на думку суду, креслення від 01.06.2006 року є неналежним доказом по справі.
ТОВ «Добробут», як замовником-забудовником, у 2005 році розпочато та у 2008 році зупинено будівництво житлового комплексу «Золотий Берег» за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 118-а (далі - Об`єкт).
З метою вирішення питання завершення будівництва Об`єкта за дорученням міського голови Труханова Г Л. у 2016 році було створено робочу групу з представників ініціативних груп інвесторів ЖК «Золотий Берег» та Комунального підприємства «Міське капітальне будівництво».
Робочою групою було розглянуто та опрацьовано основні показники добудови Об`єкта та направлено дану інформацію до провідних будівельних організацій міста Одеси для розгляду та проведення аналізу щодо можливості завершення будівництва житлового комплексу.
У березні 2016 року до Одеської міської ради надійшла пропозиція по завершенню будівництва Об`єкта від ТОВ «Одеком Девелопмент» та лист від ОК «ЖБК «Морський 1» про передачу останньому від ТОВ «Добробут» повноважень замовника щодо зазначеного Об`єкта.
На підставі переданих повноважень Обслуговуючий кооператив «ЖБК «Морський-1» ініціював проведення загальних зборів інвесторів Об`єкта щодо завершення його будівництва, на яких більшістю голосів було прийнято рішення про продовження будівництва ОК «ЖБК» Морський-1».
ОК «ЖБК» Морський-1» проведено економічний аналіз вартості закінчення будівництва житлового комплексу та вироблено чотири варіанти техніко-економічних обгрунтувань, що були висвітлені на зборах інвесторів, на яких більшістю голосів схвалена одна із запропонованих пропозицій Обслуговуючого кооперативу.
31 серпня 2015 року укладено договір між ТОВ «Добробут» та ОК «ЖБК «Морський-1», за умовами якого функції замовника перейшли до Обслуговуючого кооперативу. На підставі зазначеного договору на Об`єкті розпочалися будівельні роботи.
Рішенням Одеської міської ради від 14 червня 2017 року №2170-VІІ припинено договір оренди землі, укладений між Одеською міською радою та ТОВ «Добробут» та передано в оренду земельну ділянку розміром 3,7287 га на Фонтанській дорозі, 118-а ОК «ЖБК «Морський-1» для продовження будівництва житлового комплексу «Золотий Берег».
Згідно Угоди про внесення цільового внеску від 31.08.2015 року Обслуговуючий кооператив «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «МОРСЬКИЙ 1» (надалі - Кооператив) та Асоційований член Кооперативу Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОБРОБУТ» (надалі «Асоційований член». ТОВ «ДОБРОБУТ») уклали угоду на наступних умовах: Асоційований член, як замовних будівництва багатофункціонального громадсько-житлово-готельного комплексу «Південний» по вул. Фонтанська дорога, 118-а у м. Одесі, передає Кооперативу Цільовий внесок у майновому вигляді, а саме у вигляді результатів будівельних робіт, що були виконані та були прийняті Асоційованим членом в період створення багатофункціонального громадсько-житлово-готельного комплексу «Південний» по АДРЕСА_2 станом на 31 серпня 2015 року в сумі 100 890 282,00 грн. (надалі «Об`єкт незавершеного будівництва» або «ОНБ»).
Асоційований член гарантує та підтверджує, що: ОНБ є майном, яке є виключною власністю Асоційованого члену, яким він має розпоряджатися самостійно без будь-яких обмежень; ОНБ не є предметом застави, спору, нікому не відчужено, не перебуває під будь-якою забороною або арештом; ОНБ не має будь-яких обтяжень, крім тих, що зазначені у цій Угоді; до складу ОНБ входять результати повністю всіх робіт, всі матеріали та майно, що знаходяться на будівельному майданчику будівництва багатофункціонального громадсько житлово-готельного комплексу «Південний» по АДРЕСА_2 на дату цієї Угоди за виключенням майна, переліченого у додатку до цієї угоди (Перелік майна, що знаходиться на будівельному майданчику та не входить до складу ОНБ); на будівельному майданчику будівництва багатофункціонального громадсько житловоготельного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_2 відсутні будь-які об`єкти (результати робіт, матеріали, інше майно), які належать або можуть належати іншим особам, крім тих, що перелічені у Переліку майна, що знаходиться на будівельному майданчику (додаток до Угоди).
Передача ОНБ, як Цільового внеску у майновому вигляді (як майна), від Асоційованого члена до Кооперативу оформлюється Актом приймання-передачі. Дата цього Акту є датою внесения Цільового внеску. 
Разом з Об`єктом незавершеного будівництва до Кооперативу переходить право замовника будівництва багатофункціонального громадсько-житлово-готельного комплексу «Південний» по АДРЕСА_2 , як до суб`єкта містобудівної та архітектурної діяльності, в тому числі всі права, що не мають грошової оцінки, які виникли та існують в ТОВ «ДОБРОБУТ», як в суб`єкта містобудівної та архітектурної діяльності, за весь період проектувания та будівництва Об`єкту незавершеного будівництва до цього часу, зокрема, але не виключно, права вимоги від відповідних суб`єктів владних повноважень, юридичних осіб будь-якої форми власності та організаційно-правової форми, фізичних осіб щодо надання замовнику будівництва, як власнику Об`єкту незавершеного будівництва, можливості реалізації визначених законодавством України прав, щодо забезпечення завершення будівництва багатофункціонального громадсько-житлово-готельного комплексу «Південний» по АДРЕСА_2 .
ОНБ обтяжений зобов`язаннями ТОВ «Добробут» перед невизначеним колом осіб, які разом можуть бути визнані такими, що разом мають право вимоги від поточного власника ОНБ на всі результати будівельних робіт з будівництва багатофункціонального громадсько-житлово-готельного комплексу «Південний» по АДРЕСА_2 станом на 31 серпня 2015 року на загальну суму 100890312 гривень, кожна з яких може бути визнана такою, що має право вимоги від поточного власника ОНБ на частину результатів будівельних робіт з будівництва багатофункціонального громадсько-житлово-готельного комплексу «Південний» по АДРЕСА_2 станом на 31 серпня 2015 року, визначену власником ОНБ будівництва на власний розсуд.
Матеріали справи містять Акт передачі функцій замовника багатофункціонального громадсько-житлово-готельного комплексу «Південний» по АДРЕСА_2 від 31.08.2015 року. В цьому Акті під терміном «Об`єкт незавершеного будівництва» або «ОНБ» розуміються результати будівельних робіт, що були виконані та були прийняті ТОВ «ДОБРОБУТ» в період створення багатофункціонального громадсько-житлово- готельного комплексу «Південний» по АДРЕСА_2 станом на 31 серпня 2015 року та які були передані ТОВ «ДОБРОБУТ» Кооперативу відповідно до умов Угоди у власність.
Додатком до угоди про внесення цільового внеску від 31.08.2015 року є Перелік осіб, які гіпотетично, виключно за рішенням Кооперативу як власника Об`єкту незавершеного будівництва, можуть бути визнанні такими, що мають право вимоги від власника Об`єкту незавершеного будівництвана частину результатів будівельних робіт в багатофункціональному громадсько-житлово-готельного комплексі «Південий» по АДРЕСА_2 , до складу якого за номером 498 входить ОСОБА_2 : квартира АДРЕСА_9 , Договір №3Б/ПР-1-36 від 12.01.06 р. з ПП «Прогрес-Риелт».
Згідно Протоколу засідання Загальних зборів членів ОК «ЖБК «Морський-1» від 31 серпня 2015 року (т.2, а.с.19-21), враховуючи результати аналізу документації ТОВ «ДОБРОБУТ», зроблено висновок, що станом на поточну дату не можливо ідентифікувати будь-яку особу, яка має документально оформлене право вимоги від замовника будівництва на всі або частину результатів будівельних робіт в ОНБ. При цьому зобов`язання ТОВ «ДОБРОБУТ» перед невизначеним колом осіб по задоволенню таких вимог існує в загальній сумі 100890312 гривень, що одночасно дорівнює вартості ОНБ. Керуючись засадами цивільного законодавства, такими як справедливість, добросовісність, розумність Кооператив вважає, що таке коло осіб обмежується особами, що уклали та оплачували (незалежно від сум) договори щодо купівлі майнових прав на приміщення в об`єкті будівництва, які на цей час не розірвані або не визнані недійсними. Кожну з таких осіб гіпотетично можливо, виключно за рішенням власника ОНБ, визнати такою, що має право вимоги від власника ОНБ на частину результатів будівельних робіт в об`єкті незавершеного будівництва.
Оскільки статутною метою діяльності Кооперативу є задоволення економічних, соціальних, побутових та інших потреб у захисті майнових інтересів і соціальних прав та у забезпеченні реалізації прав його членів та асоційованих членів на поліпшення свого економічного та соціального стану, підвищення життєвого рівня, зростання їх матеріального добробуту шляхом отримання у власність житлових (квартир) та нежитлових приміщень в будинках в результаті будівництва відповідної складової (черги, пускового комплексу) багатофункціонального громадсько-житлово- готельного комплексу «Південний» по АДРЕСА_2 , то Кооператив вважає, що він може визнавати Індивідуальні права вимог тільки тих осіб, які мають документально підтверджений намір стати Членами або Асоційованими членами Кооперативу.
Однак, позивач –  ОСОБА_2  в Коопертив не вступила.
Згідно Відповіді Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» від 10.09.2021 року №143 на звернення ОСОБА_2 від 19.04.2021 року №120 повідомлено, що Кооператив не є стороною укладеного ОСОБА_2 з ПП «ПРОГРЕС-РИЕЛТ» Договору про інвестування ЗБ/ПР-1-36 від 12 січня 2006 року. Набуття членства в Кооперативі є актом добровільного волевиявлення обох сторін в результаті якого виникають корпоративні відносини між членом Кооперативу та Кооперативом. Намагання у силовий спосіб шляхом психічного тиску заволодіти майном Кооперативу та його членів шляхом примушення його щодо укладання нікчемного правочину (ст. 228 ЦКУ) є протиправною поведінкою, яка порушує Конституцію та закони України. Кооператив є непідприємницьким товариством, основною метою якого не є одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками (членами та асоційованими членами), а є впровадження основної діяльності, передбаченої його Статутом та законодавством України, для задоволення економічних, соціальних, побутових та інших потреб його членів та асоційованих членів в отриманні прав на житлові (в тому числі квартир) та нежитлові приміщення в багатоквартирних житлових будинках в результаті будівництва відповідної складової частини (черги, пускового комплексу) багатофункціонального громадсько-житлово-готельного комплексу «Південний» по АДРЕСА_2 та також потреб у належному утриманні, використанні, ремонті, експлуатації та обслуговуванні житлового комплексу відповідно до мети (цілей, завдань) та напрямів (предмету, виду) діяльності Кооперативу, передбаченої його Статутом. Статутом Кооперативу встановлено, що право власності членів та асоційованих членів Кооперативу на внесений ним пай (додатковий пай) або його частки гарантуються чинним законодавством України. Члени та асоційовані члени Кооперативу відповідають за зобов`язаннями Кооперативу в межах внесеного ним паю (додаткового паю) або його частки. Право власності членів та асоційованих членів Кооперативу на внесений ними пай (додатковий пай) або його частки є відповідними їх корпоративними правами, тобто правами членів та асоційованих членів Кооперативу, частка яких визначається у майні Кооперативу.
Таким чином, із набуттям особою асоційованого членства в Кооперативі, особа, як асоційований член Кооперативу стає носієм корпоративних прав, правовідносини в період асоційованого членства є корпоративними, а персональний меморандум (відповідно до Статуту) є документом, який визначає особливості правомочностей особи (в період її асоційованого членства в Кооперативі) з реалізації її корпоративних прав.
Зазначено, що Кооператив ніяким чином не обмежує право ОСОБА_2 на вступ до Кооперативу. Але нагадує, що Кооперативом була надіслана Пам`ятка АМ №ЗП 498 від 06.02.2019 року (отримана ОСОБА_2 14 лютого 2019 року), в якій ОСОБА_8 були детально викладені всі питання стосовно діяльності Кооперативу, а також було запропоновано вступити до Кооперативу та стати його членом. Строк для прийняття ОСОБА_2 пропозиції Кооперативу закінчився ще 06 березня 2019 року. Але, ані станом на зазначену дату, ані до цього часу ОСОБА_2 до Кооперативу не вступила та не надала документів для вступу до Кооперативу. У зв`язку із зазначеним Кооператив залишає за собою право самостійної правової поведінки на свій розсуд щодо прийняття рішення про прийом ОСОБА_2 до Кооперативу (Т. 1, а.с. 54-55).
Згідно Відповіді Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» від 15.04.2022 року №44 на звернення адвоката Адвокатського об`єднання «ФРАНКЛІН САЙРОС» Ганни Рогаліної від 18 лютого 2022 року №18/02-01аз, повідомлено, що Кооператив створений 13.05.2015 року. Кооператив не укладав та не міг укладати 12 січня 2006 року договір №ЗБ/ПР-1-36 про інвестування з ОСОБА_2 . Кооператив не визначав умови зазначеного договору. Кооператив не є правонаступником ПП «ПРОГРЕС-РИЕЛТ». Кооператив не брав на себе жодних зобов`язань щодо виконання договору №ЗБ/ПР-1-36 про інвестування від 12.01.2006 року. За даними Кооперативу ОСОБА_2 не була та не є членом чи асоційованим членом Кооперативу. Кооператив ніяким чином не обмежував та не обмежує право ОСОБА_2 чи інших осіб на вступ до Кооперативу. Більше того, Кооперативом на адресу ОСОБА_2 було надіслано Пам`ятку АМ №ЗП 498 від 06.02.2019 року (отримана 14 лютого 2019 року), в якій Кооперативом були детально викладені всі питання стосовно діяльності Кооперативу, а також було запропоновано вступити до Кооперативу та стати його членом. Строк для прийняття пропозиції Кооперативу закінчився ще 06 березня 2019 року. Але, ані станом на зазначену дату, ані до цього часу ОСОБА_2 до Кооперативу не вступила та не надала документів для вступу до Кооперативу. Тобто, будучи обізнаною з інформацією щодо Кооперативу та можливості вступу до нього (Пам`ятка АМ №3П 498 від 06.02.2019 року) ОСОБА_2 свідомо відмовилися від вступу до Кооперативу. У зв`язку із зазначеним Кооператив залишає за собою право самостійної правової поведінки на свій розсуд щодо прийняття рішення про прийом ОСОБА_2 до Кооперативу. Вступ до Кооперативу можливий виключно на умовах визначених Кооперативом (Т. 1, а.с. 56).
Згідно Відповіді Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» від 22.04.2022 року №48 на звернення ОСОБА_2 (вх. №39 від 22.02.2022 року) повідомлено, що Кооператив не є стороною укладеного ОСОБА_2 з ПП «ПРОГРЕС-РИЕЛТ» договору про інвестування ЗБ/ПР-1-36 від 12 січня 2006 року. Кооператив не визначав умови договору про інвестування ЗБ/ПР-1-36 від 12 січня 2006 року. Кооператив не брав на себе зобов`язань по виконанню договору про інвестування ЗБ/ПР-1-36 від 12 січня 2006 року. Кооператив не є правонаступником ПП «ПРОГРЕС-РИЕЛТ» чи інших осіб щодо виконання договору про інвестування ЗБ/ПР-1-36 від 12 січня 2006 року. За даними Кооперативу ОСОБА_2 не була та не є членом чи асоційованим членом Кооперативу. 
Право власності членів та асоційованих членів Кооперативу на внесений ними пай (додатковий пай) або його частки є відповідними їх корпоративними правами, тобто правами членів та асоційованих членів Кооперативу, частка яких визначається у майні Кооперативу, що включає правомочності на участь членів і асоційованих членів Кооперативу в управлінні Кооперативом, а також інші правомочності, передбачені законом, цим Статутом та рішеннями органів управління Кооперативом, прийнятими відповідно до цього Статуту. Кооператив не є власником корпоративних прав його членів або асоційованих членів. Пай є складовою частиною предмету правочину щодо членства. Таким чином, особи які вступають до ОК «ЖБК «МОРСЬКИЙ 1» в якості асоційованих членів Кооперативу та вносять внески (вступні, пайові) отримують корпоративні права Кооперативу відповідно до його Статуту. При цьому, відносини що виникають між Кооперативом та його асоційованими членами носять корпоративний характер (є корпоративними відносинами). Таким чином, із набуттям особою асоційованого членства в Кооперативі, особа, як асоційований член Кооперативу стає носієм корпоративних прав, правовідносини в період асоційованого членства є корпоративними, а персональний меморандум (відповідно до Статуту) є документом який, визначає особливості правомочностей особи (в період її асоційованого членства в Кооперативі) з реалізації її корпоративних прав. 3 2015 року та по теперішній час багатофункціональний громадсько-житлово-готельний комплексу «Південний» по АДРЕСА_2 будується за рахунок та завдяки спільним зусиллям членів та асоційованих членів Кооперативу. Кооператив залишає за собою право самостійної правової поведінки щодо прийняття рішення про прийом ОСОБА_2 до Кооперативу (Т.1, а.с. 57-58).
Згідно Відповіді Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» від 08.02.2022 року №28 на запит Управління капітального будівництва Одеської міської ради, до якого було додано Заяву ОСОБА_2 від 27.12.2021 року (вх. №02-07/143 гр від 29.12.2021 року) та відкрите звернення від 28.12.2021 року (вх. №02-07/142гр. від 29.12.2021 року) підписане тільки ОЛЬШАНСЬКОЮ ОСОБА_9 , повідомлено наступне.
ОСОБА_2 уклала з ПП «ПРОГРЕС-РИЕЛТ» договір №ЗБ/ПР-1-36 про інвестування від від 12.01.2006 року. Кооператив не є правонаступником ПП «ПРОГРЕС-РИЕЛТ» та не брав на себе зобов`язань по виконанню Договору №ЗБ/ПР-1-36 про інвестування від 12.01.2006 року. 
31.08.2015 року Кооператив отримав від ТОВ «ДОБРОБУТ» - попереднього замовника будівництва багатофункціонального громадсько-житлово-готельного комплексу «Південний» по АДРЕСА_2 , Цільовий внесок у майновому вигляді, а саме у вигляді результатів будівельних робіт, що були виконані та були прийняті Асоційованим членом в період створення багатофункціонального громадсько-житлово-готельного комплексу «Південний» по АДРЕСА_2 станом на 31 серпня 2015 року в сумі 100890 282,00 грн., а також права замовника будівництва. ОСОБА_2 . Кооператив неодноразово повідомляв про свою діяльність та пропонував добровільно вступити до Кооперативу в якості асоційованого члена (Т.1, а.с. 62).
Верховний Суд у своїх Постановах від 10 лютого 2016 року у справі № 6-2124цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-290цс16 та від 23 березня 2016 року у справі № 6-289цс16 зазначив, що «Враховуючи, що відповідно до ст. 328 ЦК України набуття право власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на окремі об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст. 392 цього Кодексу.».
Відповідно до висновків, викладених в Постанові Великої Палати Верховного Суду № 359/5719/17 від 14.09.2021, (п.п.93,95) «... саме інвестор, як особа за кошти якої і на підставі договору з яким був споруджений об`єкт інвестування, є особою, якою набувається первісне право власності на новостворений об`єкт інвестування. Отже, інвестор після виконання умов інвестування набуває майнові права (тотожні праву власності) на цей об`єкт і після завершення будівництва об`єкта нерухомості набуває права власності на об`єкт інвестування як первісний власник шляхом проведення державної реєстрації речових прав на зазначений об`єкт за собою.».
Тобто, Верховний Суд виокремлює дві підстави набуття особою прав на об`єкт інвестування: 1) проведення повного фінансування будівництва об`єкту інвестування, 2) законний спосіб набуття права.
Згідно із Висновком експерта №052/1/2024 від 25.08.2025 року було встановлено, що квартира з будівельним номером АДРЕСА_6 , розташована на 17 поверсі, яка є предметом Договору №3Б/ПР-1-36 про інвестування від 12.01.2006 року, укладеного з ОСОБА_2 , та квартири АДРЕСА_10 , є одним і тим же об`єктом нерухомого майна. Ідентичність об`єктів підтверджується також дослідженням квартири АДРЕСА_11 , загальною площею 109,2 кв.м.), оскільки квартира з будівельним номером АДРЕСА_12 , як і квартира з будівельним номером АДРЕСА_6 були придбані за договорами інвестування від того самого підприємства. Крім того, їхні будівельні номери є суміжними, а за фактичним розташуванням і відповідно до графічних матеріалів квартира АДРЕСА_13 знаходиться поруч із досліджуваними квартирами АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 .
Для відповіді на поставлене друге питання, експерт керувався висновками, викладеними у відповіді на перше питання. У ході дослідження встановлено, що квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 є квартирою із будівельним номером АДРЕСА_6 , розташована на 17 поверсі, яка є предметом Договору №3Б/ПР-1-36 про інвестування від 12.01.2006 року, укладеного з ОСОБА_2 , отже визначити її місце розташування у зазначеному будинку окремо немає необхідності.
24.02.2026 року у судовому засіданні була допитана експерт ОСОБА_10 .
Під час допиту експерта ОСОБА_10 було виявлено технічну описку в Висновку експерта №052/1/2024 від 25.08.2025р., а саме дата ОСОБА_11 плану на який посилається Експерт на сторінці 35 своєї експертизи та в подальшому, визначена не вірно, і замість 11.06.2006 року, повинна бути дата 01.06.2006 року.
Експерт підтвердила, що зазначений Графічний план від 01.06.2006 не має жодних позначень, які б могли ідентифікувати положення будинку (секцій) відносно сторін світу та/або відносно вулиць на місцевості, зокрема, відносно Фонтанської дороги, тощо.
Також, експерт зазначила, що на Графічному плані від 01.06.2006 р. містяться підписи «ГАП ОСОБА_7 » та «рук. Гр. ОСОБА_6 », і що вона припускає, що «ГАП» це є Головний архітектор проекту», а «рук. гр.» - це керівник групи, але жодних документів, які б це підтвердили, нею не булі досліджені, тому що вони відсутні в матеріалах справи.
Експертом встановлено, що згідно з копією креслення поверху 17 громадського житлово-готельного комплексу «Золотий берег», розташованого на 16 ст. Великого Фонтана, розробленого організацією «Прогресбуд» входить квартира АДРЕСА_14 , яка є трикімнатною, житловою площею: 72,2 кв.м.; корисною площею: 123,1 кв. м.; загальною площею 123,1 кв.м.
Під час допиту експерт підтвердила, що зазначена квартира АДРЕСА_14 на 17 поверсі у кресленні розробленого організацією «Прогресбуд» відповідає квартирі з будівельним номером АДРЕСА_6 , яка розташована на 17 поверсі, яка є предметом Договору №3Б/ПР-1-36 про інвестування від 12.01.2006 року, укладеного з ОСОБА_2 .
Як було встановлено судом, зі слів ОСОБА_2 , вона отримала креслення громадського житлово-готельного комплексу «Золотий берег», розташованого на 16 ст. Великого Фонтана, розробленого організацією «Прогресбуд», разом із Договором №3Б/ПР-1-36 від 12.01.06.
Однак, якщо ТОВ «Прогресбуд» дійсно мав право відчужувати майно ПП «Прогрес Риелт», а ПП «Прогрес Риелт», в свою чергу, мало право відчужувати майно ОСОБА_2 , то згідно з копією креслення поверху громадського житлово-готельного комплексу «Золотий берег», розташованого на 16 ст. Великого Фонтана, розробленого організацією ТОВ «Прогресбуд», в такому випадку в Договорі №3Б/ПР-1-36 від 12.01.06. мав бути вказаний будівельний номер квартири АДРЕСА_14 , а не 207/1.
Також, експертом було надано пояснення, що секція АДРЕСА_15 /ПР-1-36 від 12.01.06., є секцію Б, яка вказана на Графічному матеріалі від 01.06.2006 на підставі ситуаційного плану на сторінці 39 експертизи та підставі того, що ОСОБА_12 має зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_16 і також укладав Договір №3Б/ЧП-1-97 про інвестуваннявід 10.08.2006 р.з ПП «Прогрес Риелт», в якому вказаний будівельний номер 207.
Крім того, експерт підтвердила, що виключно на підставі Графічного матеріалу від 01.06.2006 неможливо встановити фактичне розташування секцій А, Б, В на місцевості вказаних в ньому у зв`язку із відсутністю будь-яких ідентифікуючих даних щодо розташування вулиць відносно будинку.
Експерт вказала, що до відповідних висновків можливо були дійти лише шляхом співставлення технічних планів/креслень/графічних матеріалів (які детально описані в експертизі) і накладення їх один на один. Це зумовлено тим, що зазначені технічні плани/креслення/графічні матеріали містять несучі/незміні конструкції такі як конфігурація зовнішніх стін, колони, вентиляційні шахти, тощо. В той же час експерт підтвердила, що в тексті Договору №3Б/ПР-1-36 від 12.01.06. відсутні будь-які згадування щодо несучих/незмінних конструкцій, такі як конфігурація зовнішніх стін, колони, вентиляційні шахти, тощо, а лише міститься загальний опис майна із зазначенням будівельного номеру і розрахункової площі.
Досліджуючи Висновок експерта№052/1/2024 від 25.08.2025 р., суд встановив, що зокрема, до зазначених вище висновків експерт прийшла також завдяки дослідженням квартири АДРЕСА_13 (будівельний номер НОМЕР_4 , загальною площею 109,2 кв.м.), оскільки квартира з будівельним номером АДРЕСА_12 , як і квартира з будівельним номером АДРЕСА_6 були придбані за договорами інвестування від того самого підприємства. Крім того, їхні будівельні номери є суміжними, а за фактичним розташуванням і відповідно до графічних матеріалів квартира АДРЕСА_13 знаходиться поруч із досліджуваними квартирами АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , про що окремо було зазначено в резолютивній частині Висновка експерта №052/1/2024 від 25.08.2025р.
Однак, згідно Інформації від 30.01.2025 р. (том 3, а.с. 91) та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер:248498350 від 17.03.2021 р. (Том 3, а.с. 92), встановлено, що підставою реєстрації права власності за ОСОБА_12 був не Договір №3Б/ЧП-1-97 про інвестуваннявід 10.08.2006 р. з ПП «Прогрес Риелт», а довідка від ОК «ЖБК «Морський 1». 
В матеріалах справи відсутні будь-які інші докази того, що зареєстрована за ОСОБА_12 квартира АДРЕСА_16 мала будівельний номер АДРЕСА_12 , або право власності було зареєстроване саме на підставі Договору №3Б/ЧП-1-97 про інвестуваннявід 10.08.2006 р. з ПП «Прогрес Риелт». Суд встановив відсутність юридичного зв`язку між фактом реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_16 та Договором №3Б/ЧП-1-97 про інвестування від 10.08.2006 р.; відсутність юридичного зв`язку між майновими правами на квартиру з будівельним номером АДРЕСА_17 та квартирою з поштовим номером АДРЕСА_16 .
Також, дослідивши матеріали справи та Висновок експерта №052/1/2024 від 25.08.2025 р. суд приходить до висновку, що відсутні належні докази того, що згадувані в різних документах секції 1, 2, 3 та А, Б, В, є відповідно секціями 1А, 1Б, 1В за адресами АДРЕСА_18 .
Відповідно до ст. 28 Закону України «Про планування і забудову територій» від 20.04.2000 року проектна документація на будівництво об`єктів містобудування розробляється згідно з вихідними даними на проектування з дотриманням вимог державних стандартів, норм і правил, регіональних і місцевих правил забудови та затверджується замовником в установленому законом порядку. 
Порядок розроблення і затвердження проектної документації на будівництво об`єктів містобудування встановлюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань архітектури та містобудування. 
У випадках, передбачених законодавством, розроблення проектної документації здійснюється на конкурсній основі.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про архітектурну діяльність» проект об`єкта архітектури розробляється під керівництвом або з обов`язковою участю архітектора, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат. Проєкт об`єкта архітектури має бути завірений підписом і особистою печаткою архітектора, який має кваліфікаційний сертифікат. Перед затвердженням проектів у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, проводиться їх експертиза чи відповідно комплексна експертиза. До проведення експертизи архітектурного рішення проекту об`єкта архітектури обов`язково залучається архітектор, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат. 
Затвердження проекту замовником може бути здійснено за наявності рішення органу містобудування та архітектури про погодження проекту. Рішення про відмову у погодженні проекту або неприйняття у місячний строк будь-якого рішення може бути оскаржено до суду. Внесення змін до затвердженого проекту проводиться виключно за згодою архітектора – автора проєкту, а у разі відхилення від умов вихідних даних на проектування - відповідно за погодженням з органом містобудування та архітектури, підприємствами, установами та організаціями, які надали ці вихідні дані, та замовником.
Внесення до затвердженого проекту змін, пов`язаних зі змінами державних стандартів, норм і правил, здійснюється за згодою замовника, якщо інше не передбачено законом. 
Перелік об`єктів, погодження і затвердження проектів яких в межах законодавства не потребує висновку експертизи, встановлюється Державним комітетом будівництва, архітектури та житлової політики України.
Суд приходить до висновку, що лише затверджена у відповідності до зазначених вище норм законодавства проєктна документація будівництва багатофункціонального громадського житлово-готельного комплексу «Південий» по АДРЕСА_2 є належним та допустимим доказом, який може підтвердити як наявність квартири з будівельним номером АДРЕСА_6 , так і розташування секцій у будинку. Наявні в матеріалах справи документи є суперечливими, створені різними юридичними особами, які не були розробниками проєкту, та/або не затверджували проект будівництва багатофункціонального громадського житлово-готельного комплексу «Південий» по АДРЕСА_2 . 
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
Частиною 1 ст. 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. У зобов`язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.
Сторонами Договору №3Б/ПР-1-36 від 12.01.2006 року є ОСОБА_2 та ПП «Прогрес-Риелт».
Судом встановлено, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців України вбачається, що ПП «Прогрес-Риелт» знаходиться в стані припинення з 2016 року. Докази того, що позивач зверталася до Ліквідатора ПП «Прогрес-Риелт» щодо виконання Договору про інвестування №3Б/ПР-1-36 від 12.01.2006 року в матеріалах справи відсутні.
Правонаступництво – це перехід суб`єктивного права (а у широкому розумінні - також і юридичного обов`язку) від однієї особи до іншої (правонаступника). Велика Палата Верховного Суду по справі № 264/5957/17 (Постанова від 30.06.2020р.) зауважує, що поняття «правонаступництво юридичної особи», «правонаступництво прав та обов`язків юридичної особи» мають різний зміст.
Правонаступництво юридичної особи має місце у випадку її припинення шляхом реорганізації: злиття, приєднання, поділу, перетворення (частина перша статті 104 ЦК України). У такому разі відбувається одночасне правонаступництво (передання) прав і обов`язків юридичної особи або, іншими словами, одночасне правонаступництво щодо майна, прав і обов`язків юридичної особи (частина друга статті 107 ЦК України). Тому правонаступництво юридичної особи, так само як і спадкове правонаступництво (стаття 1216 ЦК України), завжди є універсальним, тобто передбачає одночасний перехід до правонаступника за передавальним актом або розподільчим балансом (частина перша статті 104, статті 106- 109 ЦК України) і прав, і обов`язків юридичної особи, яка припиняється шляхом реорганізації (див. також пункти 37-38,40-43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 910/5953/17).
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 06 березня 2023 року по справі № 568/484/21.
Натомість правонаступництво прав та обов`язків юридичної особи не завжди є наслідком правонаступництва юридичної особи. А тому перше може бути не тільки універсальним (частина перша статті 104 ЦК України), але й сингулярним, тобто таким, за якого до правонаступника переходить певне право кредитора чи обов`язок боржника.
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина перша статті 11 ЦК України). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини, інші юридичні факти (пункти 1 і 4 частини другої вказаної статті). Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (частина третя цієї статті). У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події (частина шоста статті 11 ЦК України), наприклад, смерті фізичної особи.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК У країни). Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу (частина друга статті 509 ЦК України).
Внаслідок певної дії чи події сторону у зобов`язанні можна замінити на іншу особу, яка є її правонаступником або стосовно лише цивільних прав (обов`язків), або одночасно щодо цивільних прав і обов`язків. Іншими словами, заміна сторони у зобов`язанні може бути наслідком або сингулярного правонаступництва (зокрема, на підставах договорів купівлі-продажу (частина третя статті 656 ЦК України), дарування (частина друга статті 718 ЦК України), факторингу (глава 73 ЦК України)), або універсального правонаступництва (у випадку реорганізації юридичної особи (частина перша статті 104 ЦК України) чи спадкування (стаття 1216 ЦК України)). Якщо означена заміна є неможливою внаслідок того, що правовідношення не допускає правонаступництва, таке правовідношення припиняється (статті 608, 609, 1219 ЦК України). Зобов`язання припиняється і тоді, коли правовідношення допускає правонаступництво, боржник був замінений правонаступником, але до останнього кредитор не заявив вимогу у визначений законом строк (див., наприклад, висновок Великої Палати Верховного Суду щодо застосування частини першої статті 598 і частини четвертої статті 1281 ЦК України, сформульований у постановах від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-. ц (пункти 59-62), від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц(пункт 69.5), від 1 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 39)).
В обох випадках для встановлення правонаступництва юридичної особи суд має визначити підстави такого правонаступництва, а також обсяг прав та обов`язків, який перейшов до правонаступника у спірних правовідносинах.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року в справі № 910/5953/17 (провадження № 12-98гс19) вказано, що «при реорганізації в формі злиття немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Адже правонаступник лише один, що унеможливлює виникнення будь-яких спорів щодо переходу майна, прав чи обов`язків. Отже, лише при припиненні суб`єкта господарювання шляхом поділу в розподільчому балансі визначається правонаступництво. Внаслідок же злиття, приєднання або перетворення правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при таких видах реорганізації неможливий.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 264/5957/17 (провадження № 14-37цс20) зроблено висновок, що «у випадках заміни сторони у зобов`язанні такі відомості не підтверджують правонаступництво прав та обов`язків юридичної особи, яку замінили. Іншими словами, інформація, відображена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо правонаступника юридичної особи (відомості, передбачені у пунктах 29 і 30 частини другої, пунктах 14 і 15 частини третьої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»), не охоплює всіх випадків правонаступництва прав і обов`язків юридичної особи, зокрема у випадку заміни сторони у зобов`язанні, що відбулася до припинення юридичної особи шляхом її реорганізації чи ліквідації».
Ідентичну позицію висловив і Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 22 березня 2023 року по справі № 740/1941/21.
Матеріалами справи не підтверджено, що OK «ЖБК «Морський 1» є правонаступником ТОВ «Добробут», ПП «Прогрес-Риелт», ТОВ «Прогресбуд».
При цьому, позивач помилково ототожнює ПП «Прогрес-Риелт» та OK «ЖБК «Морський 1», не надавши суду, доказів того, що ПП «Прогрес-Риелт» як сторона договору про інвестування №3Б/ПР-1-36 від 12.01.2006 року не визнає права позивача, ані доказу того, що OK «ЖБК «Морський 1» є правонаступником ПП «Прогрес-Риелт» чи його зобов`язань.
OK «ЖБК «Морський 1» не приймав на себе жодних зобов`язань, які виникають на підставі договору про інвестування №3Б/ПР-1-36 від12.01.2006 року укладеного між ОСОБА_2 та ПП «Прогрес-Риелт», а до нього перейшов лише обов`язок ТОВ «Добробут» перед невизначеним колом осіб, які разом можуть бути визнані такими, що разом мають право вимоги від поточного власника ОНБ на всі результати будівельних робіт з будівництва багатофункціонального громадсько-житлово-готельного комплексу «Південний» по АДРЕСА_2 станом на 31 серпня 2015 року на загальну суму 100890312 гривень. 
Суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 70), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18, пункт 66), від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19, пункт 27), від 09 лютого 2021 року у справі № 635/4741/17 (провадження № 14-46цс20, пункт 33.2). Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (див. пункт 8.10. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 910/15792/20 (провадження № 12-31гс22)).
У постанові Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 201/2760/20 (провадження № 61-2790св23) вказано, що «процесуальне становище третьої особи є відмінним від процесуального становища відповідача. При цьому суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, розглядаючи спір між сторонами, оскільки відповідно до частини першої статті 53 ЦПК України така особа вступає у справу або залучається до участі у справі на стороні позивача або відповідача у разі, коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Наведений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 766/8113/17 та від 29 червня 2022 року у справі № 753/7478/18».
Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (див.: постанову Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 457/726/17).
Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанови Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 555/1289/14-ц, від 18 жовтня 2023 року у справі № 300/808/19, від 08 липня 2020 року у справі № 200/5153/15-ц, від 08 липня 2021 року у справі №264/632/19, від 26 вересня 2023 року у справі № 910/2392/22).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2019 року у справі № 203/3682/17 (провадження № 14-318цс19) зазначила, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача.
Отже, встановлення належності відповідачів є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає. Тому пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною та безумовною підставою для відмови в позові незалежно від доводів учасників справи, стадії її розгляду або залучення такої особи (осіб) до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (див.: постанову Верховного Суду від 13 червня 2024 року у справі № 932/163/21).
Позивач пред`явив позов до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» та ОСОБА_3 , вказаши третьою особою – Приватне підприємство «Прогрес-Риелт», клопотань про залучення ПП «Прогрес-Риелт» до участі у справі як співвідповідача не заявляла. В свою чергу, процесуальні права та обов`язки відповідача та третьої особи згідно з нормами ЦПК України є різними.
Підтримуючи позов у судовому засіданні, представник позивача посилався на Постанову Верховного Суду у справі №520/12808/17, в якій, на його думку, доведено правонаступництво кооперативу, однак, суд не погоджується з вказаною позицією представника позивача, так як у вищезазначеній справі позов був заявлений до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський – 1» (далі – ОК «ЖБК «Морський – 1»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Добробут» (далі – ТОВ «Добробут»), Приватного підприємства «Інвест-Прогрес» (далі – ПП «Інвест-Прогрес»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогресбуд» (далі – ТОВ «Прогресбуд») та його предметом було визнання майнових прав на незавершену будівництвом квартиру розрахунковою площею 77,59 кв. м, розташовану на АДРЕСА_19 . 
Таким чином, суб`єктиний склад учасників та предмет розгляду вищезазначеної справи не є тотожніми даній справі. 
Крім того, суд встановив, що відповідно до додатку до угоди про внесення цільового внеску від 31 серпня 2015 року, а саме – переліку осіб, які виключно за рішенням ОК ЖБК «Морський-1» як власника ОНБ, можуть бути визнані такими, що мають право вимоги від власника ОНБ на частину результатів будівельних робіт у ЖК «Південний» на вул. Фонтанська дорога, 118-а у м. Одесі, визнаються права фізичних осіб на частину результатів будівельних робіт, зокрема за аналогічними договорами, укладеними іншими фізичними особами з ТОВ «Інвест Прогрес», в той час як у даній справі даний факт відповідачем ОК "Морський" також не заперечується та визнається право ОСОБА_2 на отримання частки від грошової суми у розмірі 100890282грн. 
Вирішуючи питання про витребування спірного майна, слід передусім перевіряти добросовісність набувача майна. Добросовісність є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Обидві сторони правочину, починаючи зі стадії, яка передує його вчиненню, мають поводитися правомірно, зокрема добросовісно (Постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц (пункт 37), від 20 липня 2022 року у справі № 923/196/20 (пункт 40)). На необхідності оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна неодноразово наголошувала Велика Палата Верховного Суду (пункт 51 постанови від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц.
Судові рішення, постановлені за відсутності перевірки добросовісності/ недобросовісності набувача, що суттєво як для застосування положень статей 387, 388 ЦК України, так і положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції, не можуть вважатися такими, що відповідають вимозі законності втручання у право мирного володіння майном.
Отже, від недобросовісного набувача майно може бути витребувано у всіх випадках, однак від добросовісного – лише після перевірки добросовісності/недобросовісності, що є суттєвим для застосування положень статей 387, 388 ЦК України, так і положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції.
Як висновувала Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 20.11.2018 року у справі № 907/50/16 за змістом частини 5 статті 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується, тобто незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне.
Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі про те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача й є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна.
Згідно із Постановою Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2023 року у справі № 488/2807/17 можливість власника реалізувати його право витребувати майно з володіння добросовісного набувача (тобто того, який не знав і не міг знати про те, що набуває майно, яке особа не мала права йому відчужувати) згідно зі статтею 388 ЦК України залежить від того, на якій підставі (оплатно, безвідплатно) добросовісний набувач набув це майно у власність, а у разі набуття його за оплатним договором – також від того, як саме майно вибуло з володіння власника чи особи, якій власник це майно передав у володіння. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частина третя статті 388 ЦК України). Коло підстав, за яких власник може витребувати майно з володіння добросовісного набувача, який придбав його за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, є вичерпним (пункти 1-3 частини першої статті 388 ЦК України).
Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388 ЦК України).
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що відсутність договірних відносин між сторонами до моменту укладення договору не означає, що на переддоговірній стадії сторони не несуть жодних обов`язків. Обидві сторони правочину, починаючи зі стадії, яка передує його вчиненню, мають поводитися правомірно, зокрема, добросовісно. Добросовісність та розумність належать до фундаментальних засад цивільного права (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).
Отже, і на переддоговірній стадії сторони повинні діяти правомірно, зокрема, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності. Прояви таких обов`язків та недобросовісної чи нерозумної поведінки є численними і не можуть бути визначені у вичерпний спосіб (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц (пункти 37, 38), від 6 липня 2022 року у справі № 914/2618/16 (пункт 52), від 20 липня 2022 року у справі № 923/196/20(пункт 40),).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.06.2023 у справі № 633/408/18 вказувала, що втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання.
Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.
Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа – добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), пункт 68, «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07), пункт 45).
Згідно із правовим висновком у постанові КГС ВС від 11.03.2025 у справі № 922/647/22 добросовісний набувач не повинен перевіряти історію придбання нерухомості та робити висновки щодо правомірності попередніх переходів майна, а може діяти, покладаючись на такі відомості, за відсутності обставин, які з точки зору розумного спостерігача можуть викликати сумнів у достовірності цих відомостей.
Добросовісний набувач не може відповідати у зв`язку із порушеннями інших осіб, допущеними в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном.
Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає такий статус всупереч приписам статті 388 ЦК України, а, відтак, втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар.
Згідно із правовим висновком у постанові КГС ВС від 16.04.2025 у справі № 910/17006/23 особа може бути визнана добросовісним набувачем за умови, що правочин, за яким він набув у володіння спірне майно, відповідає усім ознакам дійсності правочину, за винятком того, що він вчинений за відсутності у продавця права на відчуження.
Недійсність правочину, на виконання якого передано майно, сама по собі не свідчить про його вибуття із володіння особи, яка передала це майно, не з її волі. При цьому суд має встановити, чи була воля власника на передачу права володіння іншій особі.
Набувач визнається добросовісним, якщо він не знав, що особа, в якої він придбав річ, не мала права її відчужувати. Отже, набувач є добросовісним, якщо він не знав і не повинен був знати про незаконність свого володіння.
Набувач є недобросовісним, якщо річ набута ним злочинним шляхом.
Таким чином, власник майна не може витребувати його з незаконного володіння іншої особи за сукупності трьох умов: набувач має бути добросовісним набувачем - він не повинен знати, що купує майно не у власника; майно має бути отримане за відплатним договором; власник має втратити володіння цим майном з власної волі.
Як вказано у п. 5.60, 5.61 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі 908/976/19, якщо спірне майно є об`єктом нерухомості, то для визначення добросовісності його набувача, крім приписів ЦК України, слід застосовувати спеціальну норму пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (пункти 37), від 2 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (пункт 6.45), від 6 липня 2022 року у справі № 914/2618/16 (пункт 53)). 
Отже, якщо добросовісна особа, тобто та, яка не знала та не могла знати про існування обтяжень речових прав на це майно або про наявність на нього речових прав третіх осіб, придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, то вона вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не могла знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. Такі висновки сформульовано в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (пункти 37, 38), від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (пункти 46.1, 46.2), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункти 7.15, 7.16), від 6 липня 2022 року у справі № 914/2618/16 (пункт 54).
Відповідно до статті 215 ЦК України підставами недійсності правочину можуть бути не лише перелічені підстави, а й інші обставини, які свідчать про недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.
Водночас недобросовісність наміру (мотиву) дій власника - боржника при укладенні визнаного судом недійсним правочину щодо відчуження майна (якщо воно відбулось за його бажанням) не може бути достатньою підставою для витребування майна у добросовісного набувача за останнім правочином в порядку статті 388 Цивільного кодексу України.
Натомість презюмування відсутності волі власника на відчуження майна за недійсним правочином, незалежно від підстав недійсності, матиме наслідком необґрунтоване розширення окресленого частиною 1 статті 388 Цивільного кодексу України кола випадків, за яких майно може бути витребувано від добросовісного набувача.
Як наслідок, добросовісний набувач перебуватиме в невигідному становищі порівняно з недобросовісним власником (який не дотримався вимог закону при укладенні правочину, спрямованого на відчуження майна). Отже, на такого набувача, попри його добросовісність, буде покладено індивідуальний і надмірний тягар, пов`язаний з втратою майна та необхідністю шукати способи компенсації своїх втрат (зокрема витрат на придбання майна, на його утримання, збереження, а також поліпшення відповідно до положень статті 390 Цивільного кодексу України). Водночас можливість застосування положень статті 330 Цивільного кодексу України буде значною мірою необґрунтовано обмежена.
Наведене не сприятиме забезпеченню принципу правової визначеності як невід`ємної складової верховенства права, а також може призвести до невиправданого та непропорційного втручання у мирне володіння майном добросовісної особи, що набула його за відплатним правочином. 
Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Водночас визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
У статті 41 Конституції України також закріплено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (стаття 328 Цивільного кодексу України).
Згідно зі статтею 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Вказаному праву кореспондує встановлений статтею 400 Цивільного кодексу України обов`язок недобросовісного володільця негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна.
Стаття 330 ЦК України передбачає можливість добросовісного набувача набути право власності на майно, відчужене особою, яка не мала на це права, як самостійну підставу набуття права власності. Так, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 Цивільного кодексу України майно не може бути витребуване в нього.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19 виснувала про важливе значення належної перевірки обставин, які свідчать про добросовісність або недобросовісність набувача як для застосування положень статей 387, 388 Цивільного кодексу України, так і для визначення критерію пропорційності втручання у право набувача майна як такого, що може вважатися відповідним нормам справедливого судового розгляду згідно зі статтею 6 Конвенції.
Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 14.12.2022 у справі № 461/12525/15-ц також зазначила, що суди, розглядаючи справи щодо застосування положень статті 388 Цивільного кодексу України у поєднанні з положеннями статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, повинні самостійно, з урахуванням усіх встановлених обставин справи дійти висновку про наявність підстав для втручання у мирне володіння майном особи, що набула це майно за відплатним договором, виходячи з принципів мирного володіння майном (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/6211/14-ц), а також надати оцінку тягаря, покладеного на цю особу таким втручанням. Такими обставинами можуть бути, зокрема, підстави та процедури набуття майна добросовісним набувачем, порівняльна вартість цього майна з майновим станом особи, спрямованість волевиявлення учасників правовідносин та їх фактичні наміри щодо цього майна тощо.
Зазначені висновки суду щодо необхідності встановлення індивідуальної визначеності майна та ідентичності майна, також підтверджуються і відповідною судовою практикою. Так, у Постанові від 02 вересня 2015 року у справі № 6-1168цс15 Верховний Суд України виснував, що: «витребувати можна лише індивідуально визначене майно», без виділу спірного майна в натурі це зробити неможливо. Це й висновок Верховний Суд України підтримав у Постанові від 16 серпня 2017 року у справі № 6-54цс17, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду 23 червня 2021 року в справі № 676/62/17 (провадження № 61-7083св19), 01 грудня 2021 року у справі № 569/16702/19 (провадження № 61-1826св21), 15 січня 2020 року у справі № 367/758/18 (провадження № 61-45419св18) та ін. У постанові від 21 серпня 2018 року у справі № 757/32440/15-ц (провадження № 61-14437св18) Касаційний цивільний суд також виходив із того, що: витребувати можна лише індивідуально визначене майно, або майно яке виділено в натурі.
Тобто, задовольняючи позов ОСОБА_2 , суд позбавить права власності на квартири ОСОБА_3 . Для ухвалення такого рішення суду необхідно достеменно встановити, що ОСОБА_2 набула майно, яке повністю відповідає майну, яке належить ОСОБА_3 . Враховуючи висновки суду щодо належності та допустимості доказів у справі, щодо ідентичності майна, встановлені вище, таку повну відповідність встановити неможливо.
Крім того, матеріали справи не містять жодних доказів щодо того, на підставі яких документів ОСОБА_3 набула право власності на спірне майно. Також суд позбавлений можливості дослідити усі угоди, шо передували набуттю права власності останнім власником майна – ОСОБА_3 та встановити їх відповідність закону.
В матеріалах справи наявний лише витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якого вбачається, що ОСОБА_3 13.07.2023 року на підставі договорів дарування набула право власності на спірні квартири АДРЕСА_20 .
Крім того, в матеріалах справи наявні технічні паспорти на квартири АДРЕСА_20 , видані на ім`я ОСОБА_13 10 лютого 2022 року, який був замовником технічної інвентарізації, однак, підстави такого замовлення під час розгляду справи з`ясовані не були, питання укладання будь-яких договорів саме з ОК "Морський" не досліджувалось. 
Звертаючись до суду з заявою про зміну предмету позову, представник позивача, зокрема, посилався на висновки Верховного Суду, викладені в Постанові від 25.06.2025 року у справі №553/1091/19, який зазначив, що оскільки після виконання умов інвестиційного договору інвестор набуває майнові права на об`єкт інвестування, які після завершення будівництва об`єкта нерухомості та прийняття його до експлуатації трансформуються у право власності інвестора на проінвестований об`єкт з необхідністю державної реєстрації інвестором такого права за собою, то забудовник позбавлений права відчужувати об`єкт інвестування на користь будь-якої іншої особи. Водночас, інвестор наділений правом вимагати повернення належного йому об`єкта інвестування від будь-якої іншої особи. Оскільки слід вважати, що у інвестора виникло право на об`єкт інвестування з моменту завершення будівництва, то він має право на його витребування. Судове рішення про задоволення позовної вимоги про витребування від (стягнення з) відповідача нерухомого майна є підставою для державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
Однак, доказів того, що ОК "Морський" не мав права передавати майнові права на квартири АДРЕСА_4 та 294 третім особам, а позивач вчинила достатні та необхідні дії для набуття майнових прав на вказані квартири, матеріали справи, на думку суду, не містять. 
Крім того, представником відповідача адвокатом Чукітовою В.В. подано заяву про застосування строку позовної давності.
Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав - учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).
Однак, суд звертає увагу на правові висновки Верховного Суду, про те, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач. Указана правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, пункти 138-140 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.
Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). 
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПУ України інші судові витрати (окрім судового збору), пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача; у разі відмови в позові – на позивача; у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку із тим, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати з відповідача не стягуються.
Керуючись ст. ст. 5, 177, 179, 190, 215, 328, 331, 387, 388, 392, 400, 509, 525, 527, 530, 610, 629, 655, 656 ЦК України, ст.ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» та ОСОБА_3 , третя особа – Приватне підприємство «Прогрес-Риелт» про витребування майна, – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя            О. М. Куриленко