ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

11 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/14097/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),
суддів: Щербака А.А., Шлай А.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.07.2025, (суддя суду першої інстанції Букіна Л.Є.) прийняте в порядку спрощеного провадження в м. Дніпрі, в адміністративній справі №160/14097/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, 
УСТАНОВИВ:
15.05.2025 ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила: 
- визнати протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи з 01.04.1997 по 05.06.2000, з 06.06.2000 по 13.12.2002, з 19.07.2012 по 30.12.2015, з 31.12.2015 по 31.05.2016, з 01.06.2016 по 30.09.2020.
- зобов`язати відповідача -2 зарахувати до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи з 01.04.1997 по 05.06.2000, з 06.06.2000 по 13.12.2002, з 19.07.2012 по 30.12.2015, з 31.12.2015 по 31.05.2016, з 01.06.2016 по 30.09.2020;
- зобов`язати відповідачів повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.03.2025, призначити та виплатити ОСОБА_1 з 26.03.2025 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020
Обґрунтовуючи ці вимоги позивач зазначає, що маючи достатній пільговий та загальний страховий стаж звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту “а” статті 13 Закону № 1788-ХІІ в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 2 березня 2015 № 213-VІІІ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” (далі - Закон № 213-VІІІ). Утім, відповідач-2 відмовив у її призначенні зазначивши про недосягненням пенсійного віку, посилаючись при цьому на пункт 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій” (далі - Закон № 2148-VIII), яким, зокрема, підвищено вік виходу на пенсію на пільгових умовах на 5 років. Також зазначив, що усі мотиви, якими керувалися відповідачі при відмові у зарахуванні до пільгового стажу спірних періодів роботи, на думку позивача є безпідставними та необґрунтованими.
Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 14.07.2025 задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 . Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 03.04.2025 року № 047250024933 про відмову у призначенні пенсії. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи з 01.04.1997 по 05.06.2000, з 06.06.2000 по 13.12.2002, з 31.12.2015 по 31.05.2016. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 з 26.03.2025 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 на підставі пункту “б” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення”. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_1 , 26.03.2025 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1. Заява про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 03.04.2025 047250024933 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Таке рішення обґрунтовано недосягненням Позивачкою пенсійного віку, який згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV у редакції, чинній на день його звернення за призначенням пенсії, становив 50 років. При цьому, в рішенні зазначено, що період роботи з 01.04.1997 по 05.06.2000, з 06.06.2000 по 13.12.2002, з 31.12.2015 по 31.05.2016 не зараховані до пільгового стажу Позивачки за відсутності уточнюючих довідок. Вік заявниці 49 років. Таким чином, враховуючи той факт, що Позивачка звернулась до органу Пенсійного фонду України у віці 49 років, право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 на день звернення — відсутнє. 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що досягнувши 49 річного віку, 26.03.2025 року позивач звернулася до управління ПФУ із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 1 відповідно до пункту “а” статті 13 Закону України від 5 листопада 1991 № 1788-ХІІ “Про пенсійне забезпечення” (далі - Закон № 1788-ХІІ) в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення”.
Рішенням відповідача-2 від 03.04.2025 року № 047250024933 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Таке рішення відповідача обґрунтовано недосягненням позивачем пенсійного віку, який згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV у редакції, чинній на день його звернення за призначенням пенсії, становив 50 років. При цьому, в рішенні зазначено, що період роботи з 01.04.1997 по 05.06.2000, з 06.06.2000 по 13.12.2002, з 31.12.2015 по 31.05.2016 не зараховані до пільгового стажу позивача за відсутності уточнюючих довідок. Установлено, що ОСОБА_1 має загальний стаж роботи 30 років 10 місяців 26 днів, спеціальний стаж за Списком №1 – 7 років 9 місяців 12 днів. Вказано, що позивач набуде права на призначення пенсії за п. 1 ч. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 07.02.2026.
Не погодившись з рішенням відповідача позивач звернулась до суду з адміністративним позовом в цій справі.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на призначення пенсії за списком №2, також суд вказав про необхідність зарахування стажу позивача за період з 01.04.1997 по 05.06.2000, з 06.06.2000 по 13.12.2002, з 19.07.2012 по 30.12.2015 до стажу за списком №2.
Колегія суддів вирішуючи спір між сторонами виходить із такого.
03.10.2017 року Верховною Радою України ухвалено Закон № 2148-VIII, що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 1 частини другої статті 114 такого змісту:
“На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах”.
Натомість згідно з пунктом “а” статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом “а” статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 45 років до 50 років.
Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти “б” - “г” статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти “б” - “г” статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах..
Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.
У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).
Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 45 років, тоді як другий - у 50 років.
Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу “якості закону”, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі “Щокін проти України”).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 як найбільш сприятливого для позивача, а не Закону № 1058-ІV, на які посилаються відпвідачі.
При цьому, суд не погоджується з посиланням відповідача-1 на абзац другий пункту 16 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону № 1058-IV, відповідно до якого положення Закону № 1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом № 2148-VІІІ мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. На думку відповідача, це положення свідчить про обмеження сфери застосування Закону № 1788-ХІІ відносинами, про які йдеться в цьому пункті. Суд вважає, що якби таким був намір законодавця, то він мав би виключити із Закону № 1788-ХІІ всі інші положення, чого зроблено не було.
Підсумовуючи вищевикладене, у розглянутому випадку застосуванню підлягають норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, пункт “ 4” статті 13 є найбільш сприятливим для позивача 
Станом на час звернення позивача за призначенням пенсії їй виповнилось 49 років, відтак вона досягла визначеного Законом віку для умов призначення пенсії за списком №1. 
Із приводу не врахування періодів роботи до пільгового стажу позивача, суд зазначає, що у спірному рішенні відповідачем зазначено, що періоди роботи позивача з 01.04.1997 по 05.06.2000, з 06.06.2000 по 13.12.2002, з 31.12.2015 по 31.05.2016 не зараховані до пільгового стажу позивача за відсутності уточнюючих довідок.
З цього приводу суд зазначає, що згідно статті 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 року № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
У відповідності до п. 3 вказаного Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 25.04.2019 у справі № 336/6112/16-а та від 31.10.2019 у справі № 688/4170/16-а, 18 травня 2021 року у справі № 229/2330/17, 24 червня 2021 року у справі № 758/15648/15-а, від 20 вересня 2022 року у справі № 291/1321/17.
Суд звертає увагу, що записи у трудовій книжці позивача не містять інформації про роботу позивача на посаді із шкідливими умовами праці з 01.04.1997 по 05.06.2000, з 06.06.2000 по 13.12.2002 не зазначено, що позивач працювала повний робочий день, а також не вказано про те, що робота чи посада передбачена Списком №1. 
У вказаний період з 01.04.1997 по 05.06.2000 та з 06.06.2000 по 13.12.2002 позивач працювала машиністом крану металургійного виробництва третього розряду в цеху №03.
Позивач до суду надала архівні довідки про період роботи на ПАТ «Нікопольський південнотрубний завод» за період 01.04.1997 по 05.06.2000, з 06.06.2000 по 13.12.2002, вказана архівна довідка по суті містить лише інформацію про зміст наказів про прийняття на роботу та звільнення з роботи, та не містить в собі інформації, яка уточнює характер праці. 
Відтак, колегія суддів погоджується з доводами пенсійного органу, що наданими позивачем документами не підтверджено, що в період 01.04.1997 по 05.06.2000, з 06.06.2000 по 13.12.2002 вона працювала на посаді чи виконувала роботу, що дає право на призначення пенсії за списком №1. 
Водночас, позивач надала довідку ТОВ «Нікопольські труби транс» за період роботи з 31.12.2015 по 31.05.2016, в якій зазначено, що посада та робота, яку виконувала ОСОБА_1 дають право на призначення пенсії за списком №1.
Таке право також підтверджується наказом про атестацію робочих місць. 
Таким чином, вказаний період стажу підлягає зарахуванню до пільгового стажу за списком №1 для умов призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.
Те, що в довідці замість « ОСОБА_2 » зазначено « ОСОБА_2 » не спростовує права позивача на зарахування стажу, адже Прізвище, по батькові, місце, посада та період роботи позивача вказані правильно, а формальні помилки не повинні слугувати позбавленню права особи на пенсійне забезпечення. 
Із приводу визначених позивачем періодів з 19.07.2012 по 30.12.2015, 01.06.2016 по 30.09.2020 суд зазначає, що ці періоди зараховані до пільгового стажу позивача за Списком №1, що підтверджується змістом рішення відповідача-2 від 03.04.2025 року № 047250024933, відповідно до якого пільговий стаж позивача складає 7 років 09 місяців 12 днів.
Отже, враховуючи те, що позивач досягла віку, з якого вона має право на призначення пенсії за списком №1, має необхідний трудовий стаж, а також спеціальний стаж не менше 7 років 6 місяців, про що вказано пенсійним органом в оскаржуваному рішенні, колегія суддів приходить до висновку, що Головне управління ПФУ в Хмельницькій області протиправно відмовило позивачеві в призначенні пенсії за списком №1, а також не врахувало період з 31.12.2015 по 31.05.2016 до стажу за списком №1. 
Щодо вимог позивача зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпроптровській області зарахувати стаж та призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку, колегія суддів зазначає таке.
На виконання вимог ч. 1 ст. 44 Закону № 1058-IV постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі - Порядок № 22).
Відповідно до п. 1.1 розд. 1 “Звернення за призначенням (перерахунком), виплатою пенсії” Порядку 22-1 (у вказаній редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).
Згідно з п. 4.1 розд. IV “Приймання, оформлення і розгляд документів” Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
Відповідно до п. 4.2 розд. IV Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного стажу роботи. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання о ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в позові.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Відповідно до п. 4.10 розд. IV Порядку № 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.
Таким чином, органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсій, суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.
З матеріалів справи видно, що опрацювання заяви позивача з питання перерахунку пенсії здійснено за принципом екстериторіальності, що відповідало діючому порядку приймання та розгляду таких заяв органами Пенсійного фонду України.
Органом, відповідальним за розгляд по суті вказаної заяви та прийняття рішення за нею, було визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. Рішення про відмову в переведенні з одного виду пенсії на інший Головного управління ПФУ в Хмельницькій області було предметом оскарженя в цій справі.
Відтак, з огляду на вказані правові приписи та вказані обставини справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області має бути покладений обов`язок зарахувати стаж та призначити пенсію позивачу.
Отже, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку проте, що зобов`язати вчинити певні дії необхідно саме Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області, також суд дійшов необґрунтованого висновку про те, що відповідача слід зобов`язати призначити пенсію позивачеві за списком №2, а не за списком №1, адже позивач не зверталась із заявою про призначення пенсії за Списком №2, крім того, суд дійшов до неправильного висновку про наявність підстав для зарахування стажу роботи позивача за період 01.04.1997 по 05.06.2000, з 06.06.2000 по 13.12.2002 до спеціального стажу. 
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 325 КАС України суд, -
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області – задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.07.2025 в адміністративній справі № 160/14097/25 – скасувати та ухвалити нову постанову.
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи з 31.12.2015 по 31.05.2016.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи ОСОБА_1 з 31.12.2015 по 31.05.2016.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 з 26.03.2025 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».
В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 – відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплату судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три), 60 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. 
Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя О.О. Круговий 

суддя А.А. Щербак 

суддя А.В. Шлай