Справа № 560/21195/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

25 березня 2026 року	м. Хмельницький	
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К. 
за участю:	секретаря судового засідання Бачок О.В.  представника позивача Бойко Н.В. представника відповідача Асєєва К.О. представника відповідача Ворника С.О. 	
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просить:
1. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Хмельницькій області від 05.11.2025 року № 0258872407.
2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Хмельницькій області від 05.11.2025 року № 0258962407.
3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Хмельницькій області від 05.11.2025 року № 0258932407.
4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Хмельницькій області від 05.11.2025 року № 0258952407.
5. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Хмельницькій області від 05.11.2025 року № 0258942407.
6. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Хмельницькій області від 05.11.2025 року № 0258882407.
7. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Хмельницькій області від 05.11.2025 року № 0258842407.
8. Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-0258922407 від 05.11.2025 року.
09. Визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Хмельницькій області від 05.11.2025 року № 0258902407.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що спірні рішення, прийняті відповідачем, ґрунтуються на помилкових висновках контролюючого органу. На думку позивача, надання ним поворотної безпроцентної фінансової допомоги не є фінансовою послугою чи діяльністю з фінансового посередництва, не має на меті отримання прибутку та носило разовий характер. Отже, такі дії не порушують умов перебування на спрощеній системі оподаткування та не є підставою для переходу на загальну систему. Представник позивача вказує, що контролюючий орган безпідставно ототожнив поворотну фінансову допомогу з позикою та неправильно застосував норми податкового законодавства. При цьому перевіркою не встановлено факту отримання позивачем доходу або вигоди від таких операцій. У зв`язку із цим позивач вважає, що відповідач діяв поза межами наданих повноважень, тому прийняті рішення підлягають скасуванню.
Ухвалою судді Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.12.2025 постановлено розглянути справу за правилами загального позовного провадження. Призначити підготовче засідання на 15.01.2026 о 10:30 год. в приміщенні Хмельницького окружного адміністративного суду за адресою м. Хмельницький, вул. Козацька, 42. Витребувати у Головного управління ДПС у Хмельницькій області належним чином засвідчені копії: 1) документів, на підставі яких призначено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків – фізичної особи ОСОБА_1 ; 2) матеріалів документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків – фізичної особи ОСОБА_1 , проведеної з 24.09.2025 по 30.09.2025.
Ухвалами від 17.12.2025, 23.01.2026 та від 23.02.2026 суд задовольнив заяви представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за участю представника позивача.
Протокольною ухвалою суду від 23.01.2026 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 24.02.2026 о 10:30 год.
24.02.2026 та 12.03.2026 протокольними ухвалами в судовому засіданні оголошувалася перерва.
Судове засідання призначено на 25.03.2025 о 10:30 год. 
З 26.03.2026 по 03.04.2026 включно суддя Блонський В.К. не здійснював правосуддя через тимчасову непрацездатність. 
Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що документальна позапланова невиїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 проведена правомірно на підставі належним чином виданого та врученого наказу. Позивач був обізнаний про її проведення, однак не надав у повному обсязі належно оформлених первинних документів, що підтверджують показники його господарської діяльності.
За результатами перевірки встановлено, що позивач у ІІІ кварталі 2017 року порушив умови перебування на спрощеній системі оподаткування, зокрема через перевищення граничного обсягу доходу та здійснення діяльності з надання поворотної фінансової допомоги на системній основі, що має ознаки фінансового посередництва. Як наслідок, він був зобов`язаний перейти на загальну систему оподаткування з 01.10.2017, однак цього не зробив. Представник відповідача вказує, що у зв`язку із неподанням податкової звітності та відсутністю підтверджених витрат, податкові зобов`язання позивача правомірно визначено на підставі наявної податкової інформації, зокрема даних банківських рахунків. Встановлено заниження доходів, що призвело до донарахування ПДФО, військового збору, ПДВ та єдиного внеску.
Також перевіркою встановлено порушення обов`язку щодо реєстрації платником ПДВ, неподання податкової звітності (декларацій та форми 1-ДФ), неподання повідомлення за формою 20-ОПП та неналежне ведення обліку.
Відповідач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення, вимога та рішення про застосування штрафних санкцій прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені законодавством, є обґрунтованими, а тому підстав для їх скасування немає.
Представник позивача подала до суду відповідь на відзив, у якій з доводами відповідача не погоджується та вважає їх необґрунтованими. Вказує, що надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги не є фінансовим посередництвом, не передбачає отримання доходу та не підпадає під заборони для платників єдиного податку. Такі операції були здійснені в межах цивільно-правових відносин і не можуть розцінюватися як окремий вид господарської діяльності. Крім того, позивач наголошує, що контролюючим органом не приймалося рішення про анулювання його реєстрації як платника єдиного податку, а отже відсутні правові підстави вважати його таким, що перейшов на загальну систему оподаткування. Позивач також заперечує висновки щодо перевищення граничного доходу, зазначаючи, що здійснював діяльність як комісіонер, а тому його доходом є виключно сума комісійної винагороди, а не всі кошти, що надходили на рахунок. На думку позивача, податкові зобов`язання (ПДФО, військовий збір, ПДВ та ЄСВ) визначені безпідставно, оскільки ґрунтуються на неправильній правовій кваліфікації його діяльності та без належного дослідження обставин справи. Вважає, що відповідач не довів правомірність своїх рішень, у зв`язку із чим позивач просить задовольнити позов повністю.
Представник відповідача подав до суду додаткові пояснення, в яких зазначає, що позивач, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування, фактично здійснював діяльність з надання поворотної фінансової допомоги (позики) на постійній основі, що за своєю правовою природою є діяльністю у сфері надання фінансових послуг та не дає права застосовувати спрощену систему оподаткування. Таким чином, позивач був зобов`язаний перейти на загальну систему оподаткування з 01.10.2017. Вказує, що поворотна фінансова допомога є різновидом договору позики, який може передбачати отримання доходу у вигляді процентів або інших компенсацій, зокрема у разі прострочення виконання зобов`язання. Систематичне надання такої допомоги, підтверджене банківськими операціями, свідчить про здійснення господарської діяльності у сфері фінансового посередництва. Крім того, за результатами перевірки встановлено, що позивач не повернув отримані суми поворотної фінансової допомоги, у зв`язку з чим вони підлягають включенню до складу доходу. Також позивач не подавав податкову звітність та занизив оподатковуваний дохід, який визначено контролюючим органом на підставі руху коштів по рахунках. Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позову.
Представник позивача подала до суду додаткові пояснення, в яких зазначає, що надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги ТОВ «Маркасон» здійснювалось у межах одного договору шляхом перерахування траншів відповідно до його умов, що є виконанням зобов`язання, а не здійсненням систематичної діяльності чи фінансового посередництва. Фінансова допомога надавалась у 2017-2018 роках та частково поверталась, тоді як у 2021 році позивач її не надавав, а отримані кошти не були пов`язані з їх подальшим перерозподілом. Основні надходження формувались від господарської діяльності з реалізації товарів. Зауважує, що доводи відповідача щодо включення неповернутої фінансової допомоги до доходу за 2021 рік не були підставою для прийняття оскаржуваних рішень і не впливають на право позивача застосовувати спрощену систему оподаткування.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення зі за змістом позовної заяви, просила задовольнити позовні вимоги повністю.
Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, надали пояснення аналогічні, викладеним у заявах по суті спору. Просили у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши позицію сторін та оцінивши подані ними докази у взаємозв`язку та сукупності, суд встановив такі обставини.
ФОП ОСОБА_1 у період з 18.07.2017 по 27.10.2021 перебував на спрощеній системі оподаткування - платник єдиного податку 3 групи.
Основний вид економічної діяльності 47.91 - Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет, категорія страхувальника 244.
Дата припинення реєстрації 27.10.2021, номер проведення державної реєстрації припинення 2006630060001006384.
На підставі наказу Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 07.08.2025 №3209-П проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1 ). Копія наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ГУ ДПС у Хмельницькій області від 07.08.2025 №3209-П та повідомлення №669 від 07.08.2025 надіслано ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення 08.08.2025. Отримано 19.08.2025.
За результатами перевірки складено акт від 07.10.2025 №20317/22-01-24- 07/ НОМЕР_1 .
Контролюючим органом під час проведення перевірки встановлено порушення та здійснено такі донарахування:
1. Податок на доходи фізичних осіб (ПДФО).
Контролюючим органом встановлено порушення п. 44.1, п. 177.2, п. 177.4, п. 177.5.2 ст. 177 Податкового кодексу України. 
Порушення, на думку ДПС, полягало у заниженні оподатковуваного доходу фізичної особи-підприємця у зв`язку з втратою права на спрощену систему оподаткування з 01.10.2017 та невідображенням усіх отриманих доходів як доходів на загальній системі оподаткування. Сума донарахування: ПДФО - 1 072 031,77 грн. 
2. Військовий збір.
Контролюючим органом встановлено порушення п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX, п. 164.1 ст. 164 ПК України. Порушення полягало у ненарахуванні та несплаті військового збору з доходів, визначених як оподатковувані доходи фізичної особи. Сума донарахування - 89 335,98 грн. 
3. Податок на додану вартість (ПДВ).
Контролюючим органом встановлено порушення п. 181.1, п. 183.10, п. 188.1, п. 193.1 Податкового кодексу України. Порушення полягало у тому, що позивач, на думку контролюючого органу, перевищив обсяг оподатковуваних операцій, визначений ст. 181 ПК України, та повинен був зареєструватися платником ПДВ, але не здійснив такої реєстрації та не нарахував податкові зобов`язання. Сума донарахування ПДВ - 985 028,67 грн. 
4. Єдиний соціальний внесок (ЄСВ).
Контролюючим органом встановлено порушення п. 2 ст. 7, п. 5 ст. 8 Закону України №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Порушення полягало у ненарахуванні та несплаті ЄСВ у зв`язку із перекваліфікацією доходів позивача як доходів фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування. Суми донарахувань: ЄСВ (недоїмка) - 508 635,43 грн; штрафні санкції з ЄСВ (рішення №0258902407) - 160 999,31 грн. 
5. Штрафні (фінансові) санкції за порушення податкового законодавства.
Контролюючим органом застосовано штрафні санкції на підставі:
- п. 119.2, п. 123.1, п. 126.1, п. 164.1, п. 177.2 ПК України (у частині відповідальності за заниження податкових зобов`язань та порушення податкового обліку); 
- п. 50.1, п. 51.1, п. 63.3, п. 85.2 ПК України (щодо звітності та обліку). 
Суми штрафів:1 020,00 грн - штрафні (фінансові) санкції (ППР №0258962407); 1 020,00 грн - штрафні (фінансові) санкції (ППР №0258942407); 340,00 грн - штрафні санкції (ППР №0258952407); 340,00 грн - адміністративний штраф (ППР №0258932407). 
Контролюючий орган за результатами перевірки дійшов висновку, що позивач з 01.10.2017 втратив право на застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку із операціями з надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги ТОВ «Маркасон» за договором від 05.09.2017 №246/09-17/ФД, які були кваліфіковані як діяльність у сфері фінансового посередництва. Таким чином, усі доходи позивача за період перевірки (2017-2021 роки) були перекваліфіковані як доходи фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування.
На підставі акту перевірки відповідачем щодо позивача прийнято:
1) податкові повідомлення-рішення:
- від 05.11.2025 № 0258872407, форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДФО на 1 072 031,77 грн (основний платіж - 992 752,15 грн та штрафна санкція - 79 279,62 грн);
- від 05.11.2025 № 0258962407, форми «ПС», яким застосовано штрафні санкції за платежем ПДФО 1020 грн;
- від 05.11.2025 № 0258932407, форми «ПС», яким застосовано штрафні санкції за платежем ПДФО 340 грн;
- від 05.11.2025 № 0258952407, форми «ПС», яким застосовано штрафні санкції за платежем ПДФО 340 грн;
- від 05.11.2025 № 0258942407, форми «ПС», яким застосовано штрафні санкції за платежем ПДФО 1020 грн;
- від 05.11.2025 № 0258882407, форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на 89 335,98 грн (основний платіж 82729,34 грн та штрафна санкція – 6606,64 грн);
- від 05.11.2025 № 0258842407, форми «Р», яким збільшено суму податку на додану вартість на 985 028,67 грн (основний платіж 895 480,61 грн та штрафна санкція – 89 548,06 грн).
Податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-00258922407 від 05.11.2025 в сумі 508 635,43 грн.
Рішення від 05.11.2025 № 0258902407, яким застосовано штрафні санкції в сумі 160 999,31 грн.
Позивач, вважаючи прийняті відповідачем щодо нього спірні рішення протиправними, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Підпункт 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлює, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Абзацами першим, п`ятим підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Відповідно до вимог пункту 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Пунктом 78.5 статті 78 ПК України визначено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки. Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється. При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення. У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
З матеріалів справи суд встановив, що посадовими особами відповідача на підставі наказу Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 07.08.2025 №3209-П проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
Суд зауважує, що позивач у позовній заяві не посилається на порушення контролюючим органом процедури призначення та/або проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, у тому числі щодо дотримання вимог Податкового кодексу України при її призначенні, порядку повідомлення, витребування та дослідження документів чи оформлення її результатів. Таким чином, враховуючи принцип диспозитивності адміністративного судочинства та межі розгляду справи, визначені статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не надає правової оцінки дотриманню контролюючим органом процедури проведення перевірки, оскільки зазначені обставини не були предметом позовних вимог та не ставились позивачем під сумнів.
Натомість, спірні правовідносини виникли з приводу правомірності висновків контролюючого органу про те, що позивач втратив право на застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку із наданням ним поворотної фінансової допомоги.
Так, перевіркою встановлено, що між ФОП ОСОБА_1 («Позикодавець») та ТОВ «Маркасон» («Позичальник») укладено договір поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 05.09.2017 №246/09-17/ФД.
Предмет договору: Позикодавець зобов`язується надати позичальнику поворотну безвідсоткову фінансову допомогу («Фінансова допомога»), а Позичальник зобов`язується повернути її Позикодавцю в строки, передбачені цим Договором. Загальний розмір Фінансової допомоги, що надається Позичальникові згідно цього Договору становить 10 000 000,00 (десять мільйонів гривень нуль копійок). Фінансова допомога надаватиметься Позикодавцем шляхом перерахування грошових коштів в безготівковій формі на поточний рахунок Позичальника. Фінансова допомога надається Позичальникові на термін до «05» вересня 2018 року. Згідно з додатковою угодою від 10.10.2017 №б/н до Договору поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 05.09.2017 №246/09-17/ФД, фінансова допомога надається Позичальникові в сумі 24 000 000,00 грн (двадцять чотири мільйони гривень нуль копійок).
Згідно з п.8.2 п.8 Договору, за порушення строків повернення Фінансової допомоги Позичальник сплачує на користь Позикодавця пеню у розмірі 0,1% від неповернутої в строк суми за кожний день прострочення.
Перевіркою встановлено, що згідно з даними банківської виписки АТ "УкрСиббанк" по рахунку НОМЕР_2 , ФОП ОСОБА_1 надавав у ІІІ кварталі 2017 року поворотну безвідсоткову фінансову допомогу на постійній основі ТОВ "МАРКАСОН" (ЄДРПОУ 37118680). Всього у періоді з 05.09.2017 по 25.09.2017 встановлено 21 випадків надання поворотної фінансової допомоги на загальну суму 8 465 000,00 грн.
Отже, за позицією контролюючого органу ФОП ОСОБА_1 у ІІІ кварталі 2017 року порушив умови перебування на 3 групі спрощеної системи оподаткування та здійснював діяльність у сфері фінансового посередництва - надавав поворотну фінансову допомогу на постійній основі, тому, за приписами абз.2 п.294.1 ст.294 Податкового кодексу, він зобов`язаний був з 01.10.2017 перейти на загальну систему оподаткування.
Вирішуючи питання щодо правомірності висновків податкового органу, суд зважає на таке.
Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування встановлений у статті 177 ПК України.
Згідно з пунктом 177.1 статті 177 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.
Пунктом 177.2 статті 177 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Положеннями п. 177.4 статті 177 ПК України передбачено, що до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.
Згідно з пунктом 177.6 статті 177 ПК України у разі якщо фізична особа - підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Кодексом для платників податку - фізичних осіб.
Відповідно до пункту 291.2 статті 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
За змістом пункту 291.3 статті 291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Згідно приписів пункту 291.4 статті 291 ПК України передбачено, що суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку.
При цьому відповідно до підпункту 6 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПК України не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп суб`єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють діяльність у сфері фінансового посередництва, крім діяльності у сфері страхування, яка здійснюється страховими агентами, визначеними Законом України «Про страхування», сюрвейєрами, аварійними комісарами та аджастерами, визначеними розділом III цього Кодексу.
Відповідно до підпункту 5 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України, платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у випадку та в строк, зокрема, у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми.
Згідно з пунктом 292.1 статті 292 ПК України доходом платника єдиного податку для фізичної особи - підприємця є дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, доходи у вигляді бюджетних грантів, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.
Приписами пункту 292.11 статті 292 ПК України визначено, що до складу доходу, визначеного цією статтею, не включаються, зокрема, суми фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, отриманої та поверненої протягом 12 календарних місяців з дня її отримання, та суми кредитів.
Згідно з підпунктом 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 ПК України, поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.
При цьому, Податковий кодекс України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не містить визначення поняття "фінансове посередництво".
Відповідно до положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зокрема частина друга третя статті 1049, позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно зі статтею 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
За приписами статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, позикодавець має право, а не обов`язок, на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Між тим, поняття "фінансового посередництва" визначено частиною третьою статті 333 Господарського кодексу України (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних відносин), відповідно до якої фінансовим посередництвом є діяльність, пов`язана з отриманням та перерозподілом фінансових коштів, крім випадків, передбачених законодавством. Фінансове посередництво здійснюється установами банків та іншими фінансово-кредитними організаціями.
Тож, фінансове посередництво передбачає дії фінансових посередників (банків, страхових компаній, інвестиційних фондів тощо), які надають різноманітні фінансові послуги, включаючи кредитування, інвестування, зберігання тощо.
Пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" (далі - Закон № 2664) (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних відносин) фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.
Пунктом 6 частини першої статті 1 Закону № 2664 визначено, що ринки фінансових послуг - сфера діяльності учасників ринків фінансових послуг з метою надання та споживання певних фінансових послуг. До ринків фінансових послуг належать професійні послуги на ринках банківських послуг, страхових послуг, інвестиційних послуг, капіталу та інших видах ринків, що забезпечують обіг фінансових активів.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 1 Закону № 2664 учасники ринку фінансових послуг - особи, які відповідно до закону мають право надавати фінансові послуги на території України; особи, які провадять діяльність з надання посередницьких послуг на ринках фінансових послуг; об`єднання фінансових установ, включені до реєстру саморегулівних організацій, що ведеться органами, які здійснюють державне регулювання ринків фінансових послуг; клієнти. Законами з питань регулювання окремих ринків фінансових послуг можуть визначатися інші учасники ринків фінансових послуг.
Суд встановив, що між позивачем та ТОВ «МАРКАСОН» було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги - № 246/09-17-ДФ від 05.09.2017.
Згідно з умовами Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Позикодавець (ФОП ОСОБА_1 ) зобов`язується надати Позичальнику (ТОВ «МАРКАСОН») поворотну фінансову допомогу, а Позичальник зобов`язується повернути її Позикодавцю в строки, передбачені Договором. Нарахування відсотків за користування Допомогою (або інших видів компенсацій) за цим Договором та їх сплата не передбачалася.
Отже, надання ОСОБА_1 поворотної безпроцентної фінансової допомоги не передбачало отримання доходу, а підприємницька діяльність ОСОБА_1 не пов`язана з отриманням та перерозподілом фінансових коштів. Як наслідок, надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги не підпадає під визначення фінансових послуг або діяльності у сфері фінансового посередництва. Надання фінансової допомоги здійснювалося виключно в межах укладеного договору № 246/09-17/ДФ від 05.09.2017, мало разовий, несистемний характер та не передбачало отримання будь якої вигоди чи доходу. Фінансова допомога надавалася частинами, що прямо не заборонено податковим або цивільним законодавством та не свідчить про провадження діяльності у сфері фінансових послуг чи фінансового посередництва.
З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що укладення такого договору не мало на меті отримання позивачем доходу та, виходячи з наведених вище положень чинного законодавства України, не може розцінюватись як надання позивачем послуг з фінансового посередництва.
Відповідач посилається на Національний класифікатор України ДК 009:2010 «Класифікація видів економічної діяльності» (КВЕД 2010), де надання фінансової допомоги віднесено до коду 64 «Надання фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення». Пояснення до розділу 64 - цей розділ включає діяльність, пов`язану із залученням і перерозподілом фінансових коштів, крім тих, які призначені для цілей страхування, пенсійного забезпечення або обов`язкового соціального страхування. Як вбачається з системного аналізу ч. 3 ст. 333 ГК України та Наказу Держкомстату України № 396 від 23.12.2011, код 64 стосується діяльності з фінансового посередництва, а надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги не відповідає його ознакам.
Суд зауважує, що КВЕД є статистичним інструментом для впорядкування економічної інформації і не завжди є обов`язковим критерієм для застосування нормативних актів чи контрактів.
Водночас, серед видів діяльності, обраних позивачем, не значилося надання фінансових послуг чи здійснення грошового посередництва. Фінансове посередництво передбачає залучення коштів та отримання прибутку, чого у разі надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги не відбувається.
Отже, доводи відповідача про порушення позивачем умов перебування на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності та необхідність застосування ним з 01.10.2017 загальних умов оподаткування є безпідставними.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 28.07.2025 у справі № 320/46646/23.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості. При цьому суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб`єкта владних повноважень. 
Згідно з частинами першою та другою статті 90 КАС України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Відповідно до статті 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи.
Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що надання позивачем поворотної безпроцентної фінансової допомоги здійснювалося в межах цивільно-правових відносин за конкретним договором та не містило ознак системної діяльності у сфері фінансового посередництва. Такі операції не спрямовані на отримання доходу у розумінні податкового законодавства та не є фінансовими послугами. Разом з тим, відповідачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами правомірність висновку про втрату позивачем права на спрощену систему оподаткування та здійснення ним діяльності у сфері фінансового посередництва. 
Отже, спірні податкові повідомлення-рішення, податкова вимога та рішення про застосування штрафних санкцій прийняті відповідачем з порушенням вимог податкового законодавства, без належного правового обґрунтування та поза межами доведених повноважень контролюючого органу, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.
За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги необхідно задовольнити повністю. 
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 15140,00 грн підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області як відповідача у справі.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області: 
- від 05.11.2025 № 0258872407, форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДФО на 1 072 031,77 грн (основний платіж - 992 752,15 грн та штрафна санкція - 79 279,62 грн);
- від 05.11.2025 № 0258962407, форми «ПС», яким застосовано штрафні санкції за платежем ПДФО 1020 грн;
- від 05.11.2025 № 0258932407, форми «ПС», яким застосовано штрафні санкції за платежем ПДФО 340 грн;
- від 05.11.2025 № 0258952407, форми «ПС», яким застосовано штрафні санкції за платежем ПДФО 340 грн;
- від 05.11.2025 № 0258942407, форми «ПС», яким застосовано штрафні санкції за платежем ПДФО 1020 грн;
- від 05.11.2025 № 0258882407, форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на 89 335,98 грн (основний платіж 82729,34 грн та штрафна санкція – 6606,64 грн);
- від 05.11.2025 № 0258842407, форми «Р», яким збільшено суму податку на додану вартість на 985 028,67 грн (основний платіж 895 480,61 грн та штрафна санкція – 89 548,06 грн).
Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-00258922407 від 05.11.2025 в сумі 508 635,43 грн.
Визнати протиправним та скасувати рішення від 05.11.2025 № 0258902407, яким застосовано штрафні санкції в сумі 160 999,31 грн.
Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 15140,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 06 квітня 2026 року

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) 	
Відповідач:	Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,м. Хмельницький,Хмельницький р-н, Хмельницька обл.,29001 , код ЄДРПОУ - 44070171) 	

Головуючий суддя 		В.К. Блонський