Справа №: 671/1056/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року Волочиський районний суд 
Хмельницької області в складі:
головуючої - судді Бабій О.М.,
з участю секретаря судового 
засідання Кошонько Н.С., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Волочиську цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Війтовецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Війтовецької селищної ради Хмельницької області про визнання права власності на майно за набувальною давністю, у якому просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на будинковолодіння (житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами) за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що він з 2008 року володіє та користується вказаним житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, де зареєстрований з 28 травня 2008 року.
Зазначений житловий будинок розташований на території Війтовецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області.
Згідно з п. 1.1 рішення Війтовецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області № 12-35/2023 від 09 серпня 2023 року вулицю «І.К.Хахеріна» в с. Купіль Хмельницького району Хмельницької області було перейменовано на вулицю «Прибузька».
Будинок належав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується випискою № 417 від 24 квітня 2024 року Купільського старостинського округу Війтовецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області з погосподарської книги № 6 станом до 1991-1992, згідно записів поземельної шнурової книги № 1 від 1977 року.
ОСОБА_2 проживала з ОСОБА_3 , який проживав з нею в даному будинку без укладення шлюбу та без реєстрації.
ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була самотня, дітей чи інших спадкоємців не мала, за життя заповіт не склала, відкрита після її смерті спадщина спадкоємцями за законом не прийнята. ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_2 залишився проживати в її будинку без реєстрації та проживав там до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .
З 28 травня 2008 року ОСОБА_1 почав проживати та зареєструвався в спірному будинку, де залишився проживати після смерті ОСОБА_3 та проживає до сьогоднішнього дня, що підтверджується довідкою № 122 від 28 травня 2025 року Купільського старостинського округу Війтовецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області.
17 березня 2020 року на ім`я ОСОБА_1 за його заявою було виготовлено технічний паспорт на будинковолодіння, згідно з яким площа об`єктів нерухомого майна становить: житловий будинок з верандою: 73,1 кв.м., господарська будівля – 28,7 кв.м., літня кухня з погрібом по 15,3 кв.м., сарай 13,8 кв.м.
Позивач вказує, що рішенням Купілської сільської ради Волочиського району Хмельницької області від 06 серпня 2020 року № 24-37/2020 вирішено передати ОСОБА_1 безоплатно у власність земельні ділянки: площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; площею 0,4600 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 .
В подальшому центром надання адміністративних послуг позивачу було відмовлено у реєстрації права власності на будинок з роз`ясненням необхідності звернення до суду.
ОСОБА_1 зазначає, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , до комунальної власності Війтовецької селищної ради не належить, щодо реєстрації вищезазначеного майна як безхазяйного не зверталися, про визнання такого майна відумерлою спадщиною не заявляли, що підтверджується відповіддю Війтовецької селищної ради на адвокатський запит.
Позивач посилається на те, що він з травня 2008 року, тобто протягом більше 16 років, добросовісно, відкрито, безперервно володіє вказаним житловим будинком та земельною ділянкою, на якій він розташований, та доглядає вказаний будинок. 
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 пояснив, що батьки позивача допомагали ОСОБА_3 (далекому родичу) вести господарство, а після повернення позивача з навчання в батьківське село – було прийнято спільне рішення, що ОСОБА_1 замінить батьків у допомозі ОСОБА_3 і таким чином він у 2008 році оселився в будинку для надання допомоги і після смерті ОСОБА_3 залишився проживати в будинку. Спадкоємців у ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не було. Позивач зареєстрований у будинку та є власником земельної ділянки, на якій він розташований. На момент вселення ОСОБА_1 не було достеменно відомо, хто є власником будинку, вважав, що будинок належав ОСОБА_3 , з дозволу якого він вселився та проживав там відкрито та безперервно до та після його смерті, покращував стан будинку, доглядав за ним та сплачував комунальні послуги.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що знайома з позивачем з 1999 року, та ОСОБА_1 з 2008 року проживає у спірному будинку, де він раніше доглядав за родичем – ОСОБА_3 , який обіцяв «залишити йому будинок після смерті».
Свідок ОСОБА_7 в суді показала, що давно є сусідкою ОСОБА_1 , який приблизно з 2006 року проживає у спірному будинку, де допомагав здійснювати догляд за ОСОБА_3 .
Свідок ОСОБА_8 в суді показала, що знайома з ОСОБА_1 більше 20 років та підтвердила, що він з 2008 року проживає у спірному будинку, де раніше він доглядав родича – ОСОБА_3 , з яким позивач був у гарних стосунках.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подавши суду заяву, в якій просив про розгляд справи у його відсутності, при вирішенні справи покладається на розсуд суду.
Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши докази у справі, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкова справа після її смерті не заводилась (а.с. 74-75, 87-88).
ОСОБА_5 належав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12-14).
Згідно з довідкою Купільського старостинського округу Війтовецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області № 122 від 28 травня 2025 року, станом на момент смерті ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 була зареєстрована ОСОБА_5 , разом з нею проживав без реєстрації її співмешканець ОСОБА_3 . ОСОБА_3 проживав з ОСОБА_5 без реєстрації та вів разом з нею спільне господарство за вказаною адресою. ОСОБА_1 з 28.05.2008 року проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 15).
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкова справа після його смерті не заводилась (а.с. 72-73, 78-79).
ОСОБА_1 з 25 серпня 2008 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (витяг з реєстру територіальної громади, а.с. 10).
Дослідженими судом письмовими доказами та показаннями в суді свідків підтверджується факт відкритого та безперервного проживання ОСОБА_1 в будинку за вищевказаною адресою з 2008 року по даний час, куди він вселився з дозволу ОСОБА_3 для надання йому допомоги.
ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером 6820984000:01:003:0381, на якій розташований зазначений житловий будинок, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 25). 
Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно з частинами першою та четвертою статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду.
Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, необхідно виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.
Отже йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.
Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.
Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. Водночас володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.
Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Для нерухомого майна тривалість володіння складає десять років.
Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.
При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначається як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.
Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18), а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження№ 61-19156св18), від 27 червня 2019 року у справі № 175/2338/16-ц (провадження № 61-2017св18) та від 22 лютого 2021 року у справі № 607/21758/19 (провадження № 61-18513св20), від 11 листопада 2022 року у справі № 547/200/21 (провадження № 61-3172св22), від 29 вересня 2023 року у справі № 1522/9367/12 (провадження № 61-1662св22).
Згідно з дослідженими судом доказами, ОСОБА_1 з 2008 року (станом на дату звернення до суду більше 16 років тому), не маючи достовірних відомостей про власника житлового будинку, добросовісно заволодів чужим майном (предметом позову) і продовжує відкрито, безперервно володіти цим нерухомим майном, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 392, 344 ЦК України, статтями 12, 18, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на будинковолодіння (житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами) за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.            Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 )	
Відповідач:	Війтовецька селищна рада Хмельницького району Хмельницької області (31256, Хмельницька область, Хмельницький район, с-ще Війтівці, вул. Героїв України, 4; код ЄДРПОУ: 04403433)	

Повне судове рішення складено 23 січня 2026 року.

Суддя          О.М. Бабій