Ширяївський районний суд Одеської області 

02.04.2026 	  Справа №: 518/428/26	

Провадження № 3/518/262/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року селище Ширяєве

Суддя Ширяївського районного суду Одеської області Гуржій А.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Головного управління ДПС в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, директора ПП «ГСП», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
До Ширяївського районного суду Одеської області з Головного управління ДПС в Одеській області надійшов адміністративний матеріал стосовно директора ПП «ГСП» ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №2/15-32-07-08-26 від 18.02.2026 року при проведені планової виїзної перевірки ПП «ГСП» встановлено, що директором ПП «ГСП» ОСОБА_1 , вчинено правопорушення: п. 198.3, ст. 198.5 ст. 198, п. 120-1 статті 120, п. 201.10 статті 201 Податкового кодексу України та заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за період з 01.07.2019 р. по 30.09.2025 р. всього в сумі 487 578,42 грн, у т.ч.: грудень 2019 – 31 665,3 грн, січень 2021 – 62 716,56 грн, жовтень 2023 – 82 370,56 грн, грудень 2023 – 193 590, лютий 2024 –109 912 грн, липень 2025 – 4 175, вересень 2025 – 3 149 грн, а також несвоєчасно зареєстровані або відсутня реєстрація податкових накладних.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила.
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Шевчук О.В. подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності.
Також захисник подала письмове клопотання про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП. 
Крім того, захисник у поданому клопотанні зазначає, що зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення неможливо встановити об`єктивну сторону інкримінованого правопорушення, а саме — які конкретні дії чи бездіяльність ОСОБА_1 призвели до порушення порядку ведення податкового обліку.
Зокрема, у протоколі не зазначено суті адміністративного правопорушення, не конкретизовано, які саме протиправні дії чи бездіяльність вчинила особа, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим такий протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та п. 6 Розділу II Інструкції № 566.
Також протокол не містить належних відомостей щодо об`єктивної сторони правопорушення, що унеможливлює правильне встановлення фактичних обставин справи та перевірку доводів органу, який його склав.
Дослідивши матеріали справи, пояснення захисника, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до положень ч. ч. 2, 3 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4-172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Законами України може бути передбачено й інші випадки, коли явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в орган (до посадової особи), який вирішує справу, є обов`язковою.
З огляду на зазначене суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, участь якої, відповідно до ст. 268 КУпАП у справах цієї категорії, не є обов`язковою.
Вивчивши матеріали справ та оцінивши всі докази у справі, як кожен окремо так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно, дослідивши всі обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення з таких підстав.
У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже під час розгляду справи, законодавець покладає на суд обов`язок, обумовлений з`ясуванням істотних обставин справи, перелік яких регламентовано законом, які слугують правовими підставами (підґрунтям) для прийняття рішення про визнання особи винуватою у скоєнні інкримінованого правопорушення та застосування до неї заходу державного примусу у вигляді накладення стягнення.
При цьому, законодавець у положеннях ст. 7 КУпАП констатує, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.
Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.
Диспозиція ч. 1 ст. 163-1 КУпАП передбачає відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.
Санкція цієї статті встановлює відповідальність у виді накладення штрафу у розмірі від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Суд зауважує, що вказана норма за своєю юридичною природою є бланкетною, тобто з метою її правозастосування та врегулювання суспільних відносин, виникає необхідність звернення до нормативно-правових актів, які детально регламентують зазначені правила.
На підтвердження винуватості директора ПП «ГСП» ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, головним державним інспектором Головного управління ДПС в Одеській області подано до суду такі докази:
1) протокол про адміністративне правопорушення №2/15-32-07-08-26 від 18.02.2026 року;
2) копію витягу з акта №5456/15-32-07-08-19 від 18.02.2026 року про результати документальної планової виїзної перевірки ПП «ГСП», виготовленого на 4 аркушах та містить першу (вступна частина), другу (загальні положення) та передостанню та останню (висновки та підписи) сторінки акта;
3) копію довідки про оплату праці ОСОБА_1 в ПП «ГСП» із розміром середньої заробітної плати;
Як визначено ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
З протоколу про адміністративне правопорушення №2/15-32-07-08-26 від 18.02.2026 року вбачається, що у графі цього документа «суть порушення, статті КУпАП, Податкового кодексу та іншого законодавства» головним державним інспектором зазначено: п. 198.3, ст. 198.5 ст. 198, п. 120-1 статті 120, п. 201.10 статті 201 Податкового кодексу України та заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за період з 01.07.2019 р. по 30.09.2025 р. всього в сумі 487 578,42 грн, у т.ч.: грудень 2019 – 31 665,3 грн, січень 2021 – 62 716,56 грн, жовтень 2023 – 82 370,56 грн, грудень 2023 – 193 590, лютий 2024 –109 912 грн, липень 2025 – 4 175, вересень 2025 – 3 149 грн.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою органу ДПС, встановлено порушення вимог податкового законодавства, що полягало у заниженні податку на додану вартість за відповідні податкові періоди, а також несвоєчасно зареєстровані або відсутня реєстрація податкових накладних.
Разом з тим, під час розгляду справи судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, оскільки не містить належного викладення суті адміністративного правопорушення.
Зокрема, у протоколі не конкретизовано, які саме дії чи бездіяльність ОСОБА_1 становлять об`єктивну сторону інкримінованого правопорушення, не зазначено місце, спосіб та обставини його вчинення, що унеможливлює встановлення складу адміністративного правопорушення.
Крім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.
Суд враховує, що відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на орган, уповноважений на складання протоколу, однак таким органом не надано достатніх доказів на підтвердження вини особи.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
З урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд не вправі самостійно змінювати фабулу правопорушення або збирати докази на користь обвинувачення.
Таким чином, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.
Відповідно до правової позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.09.2020 у справі № П/811/2893/14А, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і, самі по собі, не породжують правових наслідків для платників податків. Податковий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні суб`єктивні висновки щодо зафіксованих обставин та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень про визначення грошових зобов`язань, що приймаються на підставі такого акту, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень, а оцінка акту перевірки, зокрема і дій посадових осіб податкового органу щодо його складання, викладених у ньому висновків перевірки, а також щодо самих висновків перевірки, надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту.
Відповідно до змісту п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.
Акт перевірки є лише службовим документом, що фіксує проведення перевірки та висновки контролюючого органу щодо наявності чи відсутності порушень вимог законодавства, тобто такий акт та дії посадових осіб контролюючого органу зі складання цього акта не створюють правових наслідків, не породжують, не змінюють та не звужують права особи, не встановлюють для неї додаткових обов`язків та не покладають відповідальність.
Висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій посадових особі контролюючого органу і самі собою не породжують правових наслідків та відповідно такий акт, дії по його складанню та висновки у ньому не зумовлюють виникнення будь-яких прав і обов`язків для особи або настання негативних наслідків, не порушують її прав, свобод або інтересів.
Відповідно до ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.
Тобто, при зазначенні у протоколі про адміністративне правопорушення суті адміністративного правопорушення необхідно не лише вказувати факт порушення порядку ведення податкового обліку і його наслідки, але й зазначати, чи є відповідне порушення наслідком невиконання особою своїх службових обов`язків, встановивши, коли і ким такі службові обов`язки для неї були визначені.
Однак, ні з протоколу про адміністративне правопорушення, ні з наявних матеріалів справи не вбачається та не встановлено при розгляді справи в суді, які ж саме дії/бездіяльність вчинені, в чому полягає його вина у вчиненні правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.
Суд бере до уваги, що згідно з положеннями частини 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах "Малофєєва проти росії" ("Malafeyeva v. russia", рішення від 30 травня 2013 року, заява N 36673/04) та "Карелін проти росії" ("Karelin v. russia" заява N 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має: права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Леванте проти Латвії" від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності є винною у вчиненні цього правопорушення.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Відтак, тягар доказування винуватості ОСОБА_1 , у скоєні інкримінованого адміністративного правопорушення покладено на особу, що складала протокол про адміністративне правопорушення.
Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.
За вимогами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно з приписами ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
З наведеного убачається, що належних та допустимих доказів на час розгляду справи, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, матеріали справи не містять, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИВ:
Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, директора ПП «ГСП», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя          А.В. Гуржій