Справа № 462/2846/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2026 року м. Львів
Залізничний районний суд м. Львова в складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у кримінальному провадженні №12026141390000136, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 лютого 2026 року, за обвинуваченням 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Велика Лепетиха, Великолепетинського району, Херсонської області, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України,
встановив:

ОСОБА_2 , 22 лютого 2026 року, близько 19 години 58 хвилин, перебуваючи поблизу магазину «Близенько», що за адресою: м. Львів, вул. Марії Мундяк, 8, на ґрунті раптово виниклого конфлікту з потерпілим ОСОБА_3 , маючи умисел на заподіяння шкоди здоров`ю, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи цілеспрямовано, незаконно, з метою завдання тілесних ушкоджень, схопив лівою рукою за шию ОСОБА_3 та наніс йому один удар кулаком правої руки в ділянку обличчя, від якого останній втратив рівновагу та впав на асфальт, після чого ОСОБА_2 наніс потерпілому два удари лівою ногою в ділянку голови. В подальшому ОСОБА_2 , продовжуючи свій умисел на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, наніс численні удари руками та ногами по тулубу та голові ОСОБА_3 , чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді синця в скроневій ділянці праворуч, синця в ділянці лівої вилиці, рубця на переніссі, перелому кісток носа, перелому стінок верхньощелепових синусів двобічно та верхньої щелепи по Ле Фор І, на верхній щелепі зламу коронок 1-го зуба ліворуч, 1,2,3-го зубів праворуч, синця в поперековій ділянці ліворуч, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Таким чином,  ОСОБА_2 обвинувачується у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, тобто у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12026141390000136 від 23.02.2026 року відносно ОСОБА_2 надійшов до суду у порядку ст. 302 КПК України, з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_2 , складеної у присутності захисника – адвоката ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_2 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, та добровільно надав свою згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без його участі.
Потерпілий ОСОБА_3 під час досудового розслідування надав заяву, в якій зазначив, що згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження та не заперечив щодо розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні.
Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.
Враховуючи те, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, подав заяву, в якій не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згідний з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, беручи до уваги відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням клопотань інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку про розгляд обвинувального акта без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч. 2 ст. 381 КПК України.
При цьому у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.
Вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки, дослідивши зібрані досудовим розслідуванням у справі докази, зокрема матеріали кримінального провадження № 12026141390000136 від 23.02.2026 року в їхній сукупності, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_2 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки він своїми умисними діями заподіяв потерпілому легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності.
Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення (проступку), які підтверджують обставини, встановлені судом.
ОСОБА_2 у поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззастережно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_2 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно із ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Виходячи з наведеного, враховуючи характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального проступку, особу обвинуваченого ОСОБА_2 , який раніше не судимий, є внутрішньо переміщеною особою, за місцем фактичного проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_2 буде покарання у межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді пробаційного нагляду.
На думку суду, призначене судом покарання буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. 
Відповідно до ч. 1 ст. 59-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.
Суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду, згідно ч. 2 ст. 59-1 КК України, такі обов`язки: 
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
У відповідності до ч. 4 ст. 59-1 КК України, пробаційний нагляд призначається на строк від одного до п`яти років.
Строк покарання у виді пробаційного нагляду, згідно з ч. 1 ст. 49-2 Кримінально-виконавчого кодексу України, обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Тож, на думку суду, покарання у вигляді пробаційного нагляду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.
Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід ОСОБА_2 не обирався, клопотань про обрання запобіжного заходу не заявлялося.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 370, 374, 376, 381, 382 КПК України, ст. 50, 53, 59-1, 66-67, ч. 2 ст. 125 КК України суд-

ухвалив:

ОСОБА_2  визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.
У відповідності до ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_2  наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Строк відбуття покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_2 , на підставі ч. 1 ст. 49-2 КВК України, обчислювати з дня його постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази, а саме DVD-R диск з відеозаписом з камер спостереження від 22.02.2026 року біля магазину «Близенько», що за адресою: м. Львів, вул. Мундяк, 8, DVD-R диск із відеозаписом допиту потерпілого ОСОБА_3 від 26.02.2026 року, DVD-R диск із відеозаписом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_5 від 10.03.2026 року, DVD-R диск із відеозаписом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_6 від 10.03.2026 року, DVD-R диск із відеозаписом проведення слідчого експерименту від 25.03.2026 року за адресою: м. Львів, вул. Мундяк, 8 із потерпілим ОСОБА_3 – залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Вирок за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку спрощеного провадження, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні. 

Суддя: ОСОБА_1