ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3738/26 Справа № 201/5225/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Демидова С. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року м. Дніпро 

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Пищиди М.М.
суддів – Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.
за участю секретаря судового засідання – Літвінова І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Соборного районного суду міста Дніпра від 01 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Державного реєстратора Павлоградської районної державної адміністрації Рижкової Вікторії Василівни, Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Шатковської Ірини Юріївни, треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, Територіальна громада м. Дніпро в особі Дніпровської міської ради, Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» про скасування державної реєстрації та припинення права власності,-
В С Т А Н О В И В :
У травні 2024 року позивачі звернулися до суду з позовом до Державного реєстратора Павлоградської районної державної адміністрації Рижкової Вікторії Василівни, Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Шатковської Ірини Юріївни, треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, Територіальна громада м. Дніпро в особі Дніпровської міської ради, Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» про скасування державної реєстрації та припинення права власності . 
В обґрунтування позовних вимог зазначили про те, що ОСОБА_1 , є співзасновником Дніпропетровської обласної громадської організації «Клуб ветеранів веслування на байдарках та каное». Іншими співвласниками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
В 2002 році на підставі договору укладеного з КП «Водно - спортивний комбінат» Дніпровської міської ради їх організація зобов`язалась поставити тимчасові будівлі і споруди для проведення учбово – тренувальних заходів та оздоровчих заходів для дітей та працівників КП «Водно - спортивний комбінат» Дніпровської міської ради на їх території, що перебуває в оперативному віддані КП КП «Водно - спортивний комплекс» АДРЕСА_1 .
Після виконання всіх умов договору вони утримували територію в належному стані та завжди пролонгували договори з КП «водно – спортивний комбінат» ДМР, останній договір було укладено 02 січня 2023 року та пролонгований 01 січня 2024 року , відповідно до якого їм надавалося в користування спортивні споруди та приміщення КП «Водно – спортивний комбінат» ДМР за адресою АДРЕСА_1 .
Будівлі та споруди розташовані за вказаною адресою належать на праві власності Територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради.
24 квітня 2024 року на територію будівель та споруд розташованих за даною адресою прийшла приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О. та повідомила їх що частин будівель та споруд розташованих за адресою АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі – продажу , серія та номер: 1237, виданого 11 жовтня 1997 року приватним нотаріусом Шатковською І.Ю., а в неї відкрито виконавче провадження з приводу стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 , тому вона здійснить опис цього майна та надалі воно буде реалізовано з торгів.
Проте про існування такого майна їм не було відомо, окрім того такої адреси не існує.
В державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про реєстрацію право власності на будинок АДРЕСА_2 по частини за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі договору купівлі- продажу, серія та номер 1237, посвідченого 11 жовтня 1997 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю.
Відповідно наданої відповіді БТІ від 23 листопада 2021 року даної попередньому власнику спірна будівля не належала.
Зазначають, що жодних договорів вони не укладали про таку реєстрацію не знали.
Враховуючи зазначене, позивачі просили суд скасувати державну реєстрацію права власності проведену державним реєстратором Павлоградської районної державної адміністрації, ОСОБА_4 на будівлі та споруди розташовані за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 номери відомостей про речове право: 45608721 та 45608790, проведену на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 62226626 від 13.12.2021 року. 
- Припинити право власності на частину будівель та споруд розташованих за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
- Припинити право власності на частину будівель та споруд розташованих за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Рішенням Соборного районного суду міста Дніпра від 01 грудня 2025 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Державного реєстратора Павлоградської районної державної адміністрації Рижкової Вікторії Василівни, Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Шатковської Ірини Юріївни, треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, Територіальна громада м. Дніпро в особі Дніпровської міської ради, Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» про скасування державної реєстрації та припинення права власності відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги, посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно договору від 11 жовтня 1997 року ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_2 та ОСОБА_1 придбали по 1/2 частині будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1 , даний договір посвідчено приватним нотаріусом Шатковською І.Ю. та зареєстровано в реєстрі за № 1237 на (бланк НВО124022) (т. 1а.с. 7).
Згідно договору від 12 грудня 1997 року ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_2 та ОСОБА_1 придбали по 1/2 частині будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1 , даний договір посвідчено приватним нотаріусом Гуніним В.В. та зареєстровано в реєстрі за № 348 (бланк НВО13402524022) (т. 1а.с. 8).
25 січня 2022 року позивачі звернулися з заявою до державного реєстратора Сектору державної реєстрації Павлоградської райдержадміністрації з проханням виправити помилку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у розділі № 2531393612020 та в праві власності № 45608721 та № 45608790 у вкладці супровідні документи замінити договір купівлі – продажу 348 від 12 грудня 1997 року виданий Приватним нотаріусом В.В. Гуніним на договір купівлі продажу № 1237 від 11 жовтня 1997 року виданий приватним нотаріусом Шатковською І.Ю. у зв`язку з неправомірністю попереднього (т. 1 а.с. 9)
Як стверджували позивачі дані договори та заяви вони не підписували, про зареєстроване за ними право власності на будівлі та споруди розташовані за адресою АДРЕСА_1 не знали та дізнались лише в квітні 2024 року коли приватним виконавцем було здійснено опис цього майна у виконавчому провадженні про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за виконавчим листом № 2-3416/2010.
Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань зареєстровано громадська організація Дніпропетровська обласна громадська організація «Клуб ветеранів веслування на байдарках та каноє» засновниками якої є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (т. 1 а.с.15).
15 травня 2002 року Дніпропетровська обласна громадська організація «Клуб ветеранів веслування на байдарках та каноє» уклали договір з КП «Водно – спортивний комбінат» Дніпровської міської ради відповідно до якого громадська організація зобов`язалася поставити (побудувати) тимчасові будівлі і споруди для проведення учбово тренувальних заходів оздоровчих заходів для дітей та працівників КП «Водно – спортивний комбінат» Дніпровської міської ради, на їх території, а саме АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 19-20)
02 січня 2023 року між Комунальним підприємством «Водно – спортивний комбінат» Дніпровської міської ради та Дніпропетровською обласною громадською організацією «Клуб ветеранів веслування на байдарках та каноє» було укладено договір про надання послуг пов`язаних зі спортом № 7 відповідно до якого громадська організація зобов`язалася надати послуги пов`язання зі спортом та послуги з тимчасового розміщення (т. 1 а.с. 16-18).
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 06 травня 2024 року будівлі та споруди розташовані за адресою АДРЕСА_1 В 07 грудня 2021 року державним реєстратором Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Рижковою В.В. зареєстровано право власності по спільної часткової власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2531393612020, на підставі договору купівлі – продажу, серія та номер : 1237, виданий 11 жовтня 1997 року видавник приватний нотаріус Шатковська Т.Ю.; договір купівлі – продажу , серія та номер : 348, виданий 12 грудня 1997 року, видавник приватний нотаріус В.В. Гунін (т. 1 а.с.11-12)
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 06 травня 2024 року право власності на громадські будинки, будівлі, споруди та гідротехнічні споруди розташовані за адресою АДРЕСА_1 право власності зареєстровано за Територіальною громадою м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради (т. 1 а.с.13-14).
23 листопада 2021 року на запит ОСОБА_2 від 22 листопада 2021 року КП «ДМБТІ» Дніпровської міської ради надано відповідь, що станом на 31 грудня 2012 року, в інвентаризаційній справі відомості щодо реєстрації права власності на нерухоме майно за адресою : АДРЕСА_1 відсутні (т.1 а.с. 10).
Представником АТ «Банк Кредит Дніпро» надано технічний паспорт від 22 листопада 2021 року зробленого на замовлення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на об`єкт, який розташований за адресою АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 113- 116) та технічний паспорт від 09 грудня 2021 року зроблений на замовлення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на об`єкт розташований за адресою АДРЕСА_1 (т.1 а.с.119-122).
Згідно інформаційної довідки з єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів сформованої приватним нотаріусом Шатковською І.Ю. : серія та номер бланку НВО 124022 , дата отримання бланку 30 листопада 2016 року; бланк отримав приватний нотаріус Хіоніна Н.М. м. Київ; дата витрачання бланка 15.03.2017; код витрачання свідоцтво про право на спадщину (т. 1 а.с.216 ).
01 лютого 2025 року на ухвалу про витребування доказів завідувачем Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області надано відповідь, що згідно Реєстру для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніна Віктора Володимировича за 1997 рік, том 2, що знаходиться на зберіганні в Державному нотаріальному архіві в Дніпропетровській області, за 12 грудня 1997 року запис про посвідчення договору купівлі-продажу будівель і споруд за участю продавця ОСОБА_5 та покупців ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , відсутній; в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніна Віктора Володимировича за 12 грудня 1997 року зареєстровані нотаріальні дії з № 2330 по № 2339; згідно Реєстру для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніна В.В. за 1997 рік, том 1, що знаходиться на зберіганні в Державному нотаріальному архіві в Дніпропетровській області, за реєстровим № 348 від 07 березня 1997 року зареєстрована інша нотаріальна дія від іншої особи (т. 2 а.с. 61 ).
09 квітня 2024 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. відкрито виконавче провадження № 74696723 на виконання виконавчого листа № 2-3416/2010 виданого 26 березня 2024 року Бабушкінським районним судом міста Дніпропетровська про солідарне стягнення з ТОВ «Майпак», ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованості по кредитному договору в розмірі 2 689 352,76 грн(т. 1 а.с.49-50).
24 квітня 2024 року приватним виконавцем у виконавчому провадженні № 74696723 винесено постанову про опис та арешт майна боржника ОСОБА_2 , а саме частини будівлі та споруди за адресою АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 51-53).
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За правилами, встановленими частинами 1, 3 статті 13 ЦПК, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Частинами 1, 2 статті 5 ЦПК визначено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Способи захисту порушеного права визначено частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України (далі – ЦК), яка визначає, що такими способами можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Аналіз приведених норм дає підстави дійти висновку про те, що до суду за захистом порушеного права може звернутися будь-яка особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено.
При цьому процес такого захисту у суді обмежено законодавцем принципом диспозитивності, згідно з яким захист здійснюється виключно у межах заявлених вимог, на підставі наданих доказів і з суворим дотримання приписів статті 16 ЦК у поєднанні з вимогами статті 5 ЦПК.
Звертаючись до суду з позовом позивачі просили суд скасувати за ними державну реєстрацію права власності проведену державним реєстратором та припинити право власності на будівлі та споруди розташовані за адресою АДРЕСА_1 , посилаючись на те що вони не підписували договір купівлі – продажу та не знали що їм належить на праві власності дані будівлі та споруди. Поруч з цим, в позовній заяві позивачі не зазначили обставин, які підтверджували б наявність порушення їх прав та/або законного інтересу.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).
Особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.
Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16, провадження № 12-158гс18).
При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект щодо відновлення відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.
Обраний позивачем спосіб захисту має бути передбачений законом або договором.
Суду завжди необхідно враховувати, до яких наслідків призведе застосування того чи іншого способу захисту: чи призведе це до тієї кінцевої мети, яку прагне досягнути позивач, звертаючись до суду.
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17, провадження № 61-2417сво19).
Крім того, згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Верховний Суд зазначає, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76, 77 ЦПК України).
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.
Однак, позивачем, в порушення вищевказаних вимог, не зазначено та не доведено в судовому засіданні, які саме його права були порушені.
В даному випадку з боку позивачів не надано жодного належного доказу на підтвердження наявності порушення, невизнання або оспорювання його прав відповідачем.
Таким чином, виходячи із встановлених обставин в даній справі та враховуючи ненадання суду належних доказів порушення відповідачем конкретних прав та законних інтересів позивача, відсутність доказів того, яким чином діями відповідача були порушені конкретні права та законні інтереси позивача, а також враховуючи обраний позивачем спосіб захисту, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача .
Позивачами не було доведено належними доказами факт не підписання договору, а саме не заявлено клопотання про проведення почеркознавчої експертизи, не надано доказів звернення до правоохоронних органів стосовно вчинення кримінального правопорушення. Також, відсутнє судове рішення, яким право власності позивачів було оспорено третіми особами, та позивачами не було надано доказів звернення до правоохоронних органів та/або наявності відповідного вироку суду, який набрав чинності щодо незаконних дій третіх осіб щодо набуття права власності на майно, яке є предметом спору.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачами було виготовлено технічні паспорти в 2021 році на вказане нерухоме майно копії яких було надано третьою особою, що спростовує твердження позивачів про те що вони не знали про існування зареєстрованого за ними права власності на будівлі та споруди на які вони просять припинити право власності, а тому обставини, на які вони посилаються у позові, не відповідають дійсності.
Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданим доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Враховуючи зазначене, відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.
Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,- 
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
Рішення Соборного районного суду міста Дніпра від 01 грудня 2025 року — залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.
Вступна та резолютивна частини проголошені 22 квітня 2026 року.
Повний текст постанови складено 23 квітня 2026 року.

Судді: