ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/4602/25	

Господарський суд Одеської області у складі судді Мусієнко О.О. 
за участі секретаря судового засідання Дробиш К.А., 
дослідивши матеріали справи
за позовом: Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1) 
до відповідача: Фізичної особи-підприємця Бадаляна Григора Гайказовича ( АДРЕСА_1 ) 
про розірвання договору оренди та виселення 
у відкритому судовому засіданні
представники сторін: 
від позивача: Бондар А.Г.; 
від відповідача: не з`явився. 

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

12.11.2025 Департамент комунальної власності Одеської міської ради (далі - ДКВ ОМР, позивач) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом (вх. № 4739/25 від 17.11.2025), в якій просить:
- розірвати договір оренди нежилого приміщення № 196/4 від 15.04.2019 (у новій редакції від 21.02.2022), укладений між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Бадаляном Григором Гайказовичем; 
- виселити Фізичну особу-підприємця Бадаляна Григора Гайказовича з нежилого приміщення першого поверху, загальною площею 73, 8 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, пров. Колгоспний, 1/3 на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради;
- стягнути з Фізичної особи-підприємця Бадаляна Григора Гайказовича на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6056 грн. 

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.01.2026 закрито підготовче провадження у справі № 916/4602/25 та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.02.2026. 
Ухвалами Господарського суду Одеської області від 02.02.2026, 16.02.2026, 02.03.2026 відкладався розгляд справи. 
У судовому засіданні 16.03.2026 суд перейшов до стадії ухвалення рішення по справі, у зв`язку з чим оголосив перерву на п`ять хвилин. 
16.03.2026 після перерви судом оголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення. 

3. Позиція учасників справи.

Доводи позивача - ДКВ ОМР.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач систематично допускає істотні порушення умов укладеного з позивачем договору оренди від 15.04.2019 № 196/4, який в подальшому був підписаний в новій редакції, зокрема, щодо невиконання зобов`язань по використанню орендованого майна відповідно до його цільового призначення, що в свою чергу, може призвести до знищення об`єкта оренди або до його значного пошкодження. Доказів усунення істотного порушення умов договору оренди (у новій редакції) відповідач позивачу не надав. 
Крім того, у зв`язку з використанням майна не за цільовим призначенням, і снує заниження належної до сплати орендної плати, оскільки відповідно до розрахунку орендної плати по договору оренди № 196/4 від 15.04.2019, відсоток від ринкової вартості приміщення становить 8%, тоді як для категорії приміщень під пункт прийому вторсировини слід застосовувати орендну ставку 15 %. Відтак, при розрахунку орендної плати застосовувалася ставка 8% (цільове призначення - розміщення торгівельного об`єкта з продажу продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи) замість встановлених законодавством 15% (інше використання майна).
При цьому, позивач зазначає, що на адресу Департаменту жодних заяв чи пропозицій від відповідача щодо узгодження та/або затвердження зміни цільового призначення орнедованого майна - не надходило. Будь-яких змін, додаткових погоджень, угод до Договору орнеди (у новій редакції) не вносилось та не укладалось.
Вважає, що допущене відповідачем порушення слід визнати істотним у розумінні ст. 651 ЦК України, а тому позовна вимога про розірвання договору є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню. 
Вказує, що вищенаведені обставини свідчать, що відповідачем систематично допускаються істотні порушення умов Договору оренди (у новій редакції), що грубо суперечить п. 7 розділу ІІ Договору оренди (у новій редакції) і, в свою чергу може призвести до знищення об`єкта оренди або до його значного пошкодження, та є достатньою правовою підставою для дострокового розірвання договору оренди в судовому порядку та повернення орендованого майна орендодавцю. 
Стосовно строків договору оренди (у новій редакції) позивач, посилаючись на положення п. 5 постанови Кабінету Міністрів України № 634 від 27.05.2022 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану», ч. ч. 1-3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», зазначив, що договір оренди (у новій редакції) № 196/4 від 15.04.2019 вважається продовженим на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану. 
Щодо виселення відповідача позивач вказав, що з огляду на розірвання договору оренди через систематичність його порушення орендарем, відсутні правові підстави для продовження користування останнім нерухомим майном та зазначив, що позовна вимога про виселення відповідача з нежитлового приміщення є похідною вимогою від вимоги про розірвання договору оренди. 

Відповідач - Фізична особа-підприємець Бадалян Григор Гайказович. 
Ухвали суду від 24.11.2025, 22.12.2025, 19.01.2026, 02.02.2026, 16.02.2026, 02.03.2026 були надіслані відповідачу на його адресу, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та повернуті засобами поштового зв`язку із вказівкою такого повернення "адресат відсутній за вказаною адресою", "за закінченням терміну зберігання", про що свідчать відповідні рекомендовані повідомлення. 
Порядок направлення та вручення судових рішень визначений у ст. 242 ГПК України.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі в порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня (ч. 5 ст. 242 ГПК).
У випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (ч. 11 ст. 242 ГПК).
Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (ч. 6 ст. 242 ГПК).
У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто на адресу вказану у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.
При цьому, сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд, у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.
Неотримання вищенаведених ухвал у даній справі відповідачем та повернення їх до суду з відповідними відмітками є наслідками дій (бездіяльності) відповідача щодо їх належного отримання та повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження, тобто його власною волею.
Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18), постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 07.09.2022 у справі № 910/10569/21, від 19.12.2022 у справі № 910/1730/22, від 01.03.2023 № 910/18543/21, від 30.03.2023 у справі № 910/2654/22, від 06.06.2023 у справі № 922/3604/21, від 09.11.2023 у справі № Б-39/02-09 (922/3286/21).
Відповідач зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання та в розумні інтервалів часу - вживати заходів, щоб дізнатись про стан розгляду справи.
З огляду на зазначене, надсилання судової кореспонденції на юридичну адресу відповідача та її неотримання з відповідної причини вважається належним підтвердженням виконання судом вимог процесуального законодавства щодо повідомлення учасника справи про розгляд спору. 
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05.03.2025 у справі № 904/4076/23.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постанови Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі №910/16249/19, від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20, від 20.07.2021 у справі №916/1178/20 тощо).
Також, суд повідомляв про розгляд справи № 916/4602/25 шляхом розміщення публікацій на сайті "Судова влада України", що підтверджується наявними в матеріалах справи роздруківками. 
Отже, судом було вчинено всі необхідні дії щодо повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі, про можливість вчинення відповідних процесуальних дій, зокрема, надано можливість викласти свої заперечення проти задоволення позовних вимог.
Відповідач в жодне судове засідання не з`явився, про поважність причин своєї неявки суд жодного разу не повідомив; відзиву на позовну заяву не надав. 
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про належне повідомлення учасника судового процесу (відповідача) про розгляд справи № 916/4602/25. 
Оскільки відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався, суд у відповідності до ч. 13 ст. 8, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради на праві комунальної власності належать нежилі приміщення першого поверху, загальною площею 73, 8 кв.м., відображених у технічному паспорті від 30.07.2007, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 15.01.2008, виданим на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 1197 від 01.11.2007, та витягом Комунального підприємства «Одеське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17794198 від 19.02.2008. 
Між ДКВ ОМР як орендодавцем та Фізичною особою-підприємцем Бадаляном Григором Гайказовичем як орендарем 15.04.2019 був укладений договір оренди № 196/4 нежилого приміщення (далі - договір), п. 1.1. якого передбачено, що орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежилі приміщення першого поверху загальною площею 73, 8 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, пров. Колгоспний, 1/3. Характеристика об`єкта оренди наводиться у технічному паспорті, який виданий КП "ОМБТІ та РОН" Виконавчого комітету ОМР 30.07.2007. Ринкова вартість об`єкта оренди становить 584 200 грн. (без урахування податку на додану вартість). Звіт про незалежну оцінку вартості об`єкта оренди складений ПП «ТРІКОД» (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 387/16, виданий 24.05.2016 Фондом державного майна України).
Відповідно до п. 1.3. договору термін дії договору оренди: з 15.04.2019 по 15.03.2022. 
15.04.2019 на підставі акту прийому-передачі нежитлового приміщення до договору оренди № 196/4 від 15.04.2019 відповідачу передані нежилі приміщення першого поверху загальною площею 73, 8 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, пров. Колгоспний, 1/3.
Додатковою угодою № 1 від 21.02.2022 до договору оренди від 15.04.2019 № 196/4 внесено зміни у договір шляхом викладення його у новій редакції. 
Так, 21.02.2022 між ДКВ ОМР як орендодавцем та Фізичною особою-підприємцем Бадаляном Григором Гайказовичем, як орендарем, та Комунальною установою "Муніципальна служба комунальної власності Одеської міської ради", як балансоутримувачем, укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Одеси (нова редакція договору оренди від 15.04.2024 № 196/4).
Згідно з п. 4.1. розділу "I. Змінювані умови договору" об`єкт оренди та склад майна - нежилі приміщення першого поверху, загальною площею 73, 8 кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, пров. Колгоспний, 1/3. 
Відповідно до п. 7.1. розділу "I. Змінювані умови договору" цільове призначення майна - розміщення торгівельного об`єкта з продажу продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи. 
Пунктом 9 розділу "I. Змінювані умови договору" встановлено порядок нарахування орендної плати та інших платежів. Згідно з п. 9.1. місячна орендна плата, визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно комунальної власності територіальної громади м. Одеси (затверджена рішенням Одеської міської ради № 4214-VII) (далі - Методика). 
Пунктом 12.1. розділу "I. Змінювані умови договору" передбачено, що цей договір діє до 14.04.2024 включно. 
Майно передається в оренду для використання згідно з пунктом 7 Умов (п. 1.2. розділу "II. Незмінювані умови договору").
За умовами п. 6.1. розділу "II. Незмінювані умови договору" орендар зобов`язаний використовувати орендоване майно відповідно до призначення, визначеного у пункті 7 Умов. 
Згідно з п. 7.1. розділу "II. Незмінювані умови договору" цільове призначення майна - розміщення торгівельного об`єкта з продажу продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи. 
Договір може бути достроково припинений на вимогу орендодавця, якщо орендар використовує майно не за цільовим призначенням, визначеним у пункті 7.1. Умов (п. 12.7.2. розділу "II. Незмінювані умови договору"). 
Відповідно до п. 12.8. розділу "II. Незмінювані умови договору" про наявність однієї з підстав для дострокового припинення договору з ініціативи орендодавця, передбачених пунктом 12.7. цього договору, орендодавець повідомляє орендареві та іншій стороні договору листом. У листі повинен міститись опис порушення і вимога про його усунення в строк не менш як 15 та не більш як 30 робочих днів з дати реєстрації листа (у строк п`яти робочих днів, якщо порушення стосується прострочення сплати орендної плати або перешкоджання у здійсненні орендодавцем або балансоутримувачем контролю за використання майна). 
Згідно акту від 15.06.2025 обстеження нежитлових приміщень, розташованих за адресою: м. Одеса, пров. Різницький (Колгоспний), 1/3 при обстеженні встановлено, що приміщення розташовані у 2-поверховому фасадному будинку. Вхід здійснюється з фасаду з просп. Українських Героїв. На момент обстеження приміщення використовуються під пункт прийому вторсировини. 
Акт підписаний начальником орендного відділу, головним спеціалістом орендного відділу Департаменту та заст. начальника орендного відділу КУ «Муніципальна служба комунальної власності ОМР». 
У листі-приписі за вих. № 01-13/1792 від 29.07.2025, адресованому Фізичній особі-підприємцю Бадаляну Григору Гайказовичу, ДКВ ОМР вказує, що відповідачем допущено істотні порушення умов договору оренди (у новій редакції) у виді невиконання зобов`язань щодо використання орендованого майна відповідно до його цільового призначення, що грубо суперечить п. 7 розділу I та п. 6.1. розділу II договору оренди (у новій редакції); пропонує у 15-денний термін усунути порушення умов договору, а саме в частині використання об`єкту оренди не за цільовим призначенням, у випадку не усунення порушень буде ініційоване питання щодо дострокового припинення договору оренди. 
Факт направлення листа-припису № 01-13/1792 від 29.07.2025 відповідачу підтверджується копіями опису вкладення, списком № 10067 згрупованих відправлень, фіскального чеку АТ "Укрпошта".

5. Позиція суду. 

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.
Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
За ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Особливості найму (оренди) державного і комунального майна встановлюються Законом України "Про оренду державного та комунального майна".
Згідно зі ст. 762 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк. Законом можуть бути встановлені максимальні (граничні) строки договору найму окремих видів майна. Якщо до спливу встановленого законом максимального строку найму жодна із сторін не відмовилася від договору, укладеного на невизначений строк, він припиняється зі спливом максимального строку договору. Договір найму, строк якого перевищує встановлений законом максимальний строк, вважається укладеним на строк, що відповідає максимальному строку.
За положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Згідно з ст. 773 ЦК України наймач зобов`язаний володіти та/або користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору. Якщо наймач володіє та/або користується річчю, переданою йому у найм, не за її призначенням або з порушенням умов договору найму, наймодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Наймач має право змінювати стан речі, переданої йому у найм, лише за згодою наймодавця.
Частиною 1 ст. 783 ЦК України передбачено, що наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо: 1) наймач володіє та/або користується річчю всупереч договору або призначенню речі; 2) наймач без дозволу наймодавця передав річ у володіння та/або користування іншій особі; 3) наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; 4) наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов`язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.
Відповідно до п. 17 Додатку 2 до Методики, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 № 786 (в редакції, що діяла на момент укладення договору оренди) орендна ставка за використання нерухомого державного майна під розміщення торговельних об`єктів з продажу продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи, становила 8%.
Вказана Методика втратила чинність на підставі постанови КМУ від 28 квітня 2021 р. № 630.
Відповідно до п. 10 Додатку 2 до Методики розрахунку орендної плати за державне майно, затвердженої постановою КМУ від 28.04.2021 № 630 орендна ставка за розміщення торговельних об`єктів з продажу продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи, становить 12 %. 
Інше використання нерухомого майна відповідно до пункту 32 Додатку 2 вказаної Методики підпадає під застосування орендної ставки 15%.
Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених цим Законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди. 
Контроль за виконанням умов договорів оренди нерухомого та рухомого майна покладається на орендодавців майна. Контроль за використанням нерухомого та рухомого майна покладається на балансоутримувачів (ч. ч. 2, 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"). 
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. 
Приписами ст. ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. 
Згідно зі ст. ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що між орендодавцем в особі ДКВ ОМР, орендарем в особі Фізичної особи-підприємця Бадаляна Григора Гайказовича та балансоутримувачем в особі Комунальної установи "Муніципальна служба комунальної власності Одеської міської ради" 21.02.2022 укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Одеси (нова редакція договору оренди від 15.04.2024 № 196/4).
Згідно умов договору оренди об`єктом оренди є нежилі приміщення першого поверху, загальною площею 73, 8 кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, пров. Колгоспний, 1/3, які обліковуються на балансі Комунальної установи "Муніципальна служба комунальної власності Одеської міської ради". 
Факт користування відповідачем орендованим майном підтверджується наявним у матеріалах справи актом приймання-передачі нерухомого майна від 15.04.2019. 
У пункті 12 розділу "I. Змінювані умови договору" сторони погодили строк договору до 14.04.2024 включно. 
Указом Президента України № 64 від 24.02.2022 на усій території України введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та залишається чинним станом на дату ухвалення рішення у справі № 916/4602/25.
27.05.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 634 "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану" (надалі - Постанова № 634). 
Згідно із п. 5 Постанови № 634 договори оренди державного та комунального майна, розташованого на визначених територіях, для яких не визначена дата завершення бойових дій або тимчасової окупації, строк дії яких завершується в період воєнного стану, вважаються продовженими до дати, що настає через шість місяців після дати завершення бойових дій або тимчасової окупації та визначається із урахуванням переліку визначених територій.
Зважаючи на це, суд доходить висновку, що строк дії договору було продовжено та такий не сплив станом на момент звернення позивачем до суду із позовом.
Як підтверджено матеріалами справи та не спростовано відповідачем, що за результатами огляду об`єкта оренди уповноваженими працівниками позивача виявлено порушення відповідачем умов пункту 7 розділу I договору оренди (у новій редакції), а саме використання приміщення під пункт прийому вторсировини, тоді як цільове призначення майна - розміщення торгівельного об`єкта з продажу продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи. 
Факт порушення зафіксовано в акті від 15.06.2025 обстеження нежитлових приміщень, розташованих за адресою: м. Одеса, пров. Різницький (Колгоспний),1/3 та здійснено фотофіксацію порушень, копії яких (акт, фотографії) знаходяться в матеріалах справи. При цьому, акт складено у присутності незацікавленої особи, мешканця будинку, що засвідчено її особистим підписом.
Позивач листом-приписом за вих. 01-13/1792від 29.07.2025 повідомив відповідача про істотні порушення умов договору та пропонував усунути їх в 15-денний термін та повідомив, що у випадку не усунення буде ініційовано питання щодо дострокового припинення договору оренди.
Доказів усунення істотного порушення умов д пункту 7 розділу I договору оренди (у новій редакції) відповідач не надав. 
Відповідно до правових позицій Верховного Суду, викладених у постановах від 02.12.2020 у справі № 910/5446/19 та від 03.10.2023 у справі № 910/6018/22, укладаючи договір найму, наймодавець має право розраховувати на те, що передана у найм річ буде використовуватися за призначенням і не буде змінена наймачем без згоди наймодавця з тим, щоб у разі припинення договору найму річ була повернута наймодавцеві у стані, в якому вона була одержана у найм, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі, як це передбачено частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України. Проведення істотної зміни - перепланування орендованого приміщення орендарем поза згодою орендодавця та доцільність проведення якого він обґрунтовано заперечує свідчить про порушення прав орендаря та є підставою для висновку про користування орендованим майном всупереч умовам договору оренди, що є істотним порушенням договору.
Суд також ураховує доводи позивача, що внаслідок використання приміщення не за цільовим призначенням без внесення відповідних змін до Договору, має місце порушення вимог чинного законодавства щодо правильного визначення орендної ставки, що спричиняє заниження належної до сплати орендної плати та суперечить принципам ефективного та раціонального використання комунального майна. 
Зважаючи на встановлені обставини, сукупність досліджених доказів, суд доходить висновку, що допущене відповідачем порушення є істотним у розумінні ст. 651 ЦК України, а тому позовна вимога про розірвання договору є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню. 
Щодо виселення орендаря.
Суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам необхідно виходити з його ефективності. Це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним, тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту у вигляді виселення відповідача із орендованого приміщення (як наслідок розірвання договору в судовому порядку) в даному випадку є ефективним способом захисту порушених прав позивача як орендодавця спірного майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За таких обставин, ураховуючи, що позовна вимога позивача про розірвання договору задоволена, то відповідно підлягає задоволенню й похідна від неї вимога про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення відповідача з орендованого приміщення.

Щодо судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Приймаючи до уваги задоволення позовних вимог, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача. 

Керуючись ст. ст. 73, 74, 123, 129, 219, 232, 233, 236, 237, 238, 239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити. 
2. Розірвати договір оренди нежилого приміщення № 196/4 від 15.04.2019 (у новій редакції від 21.02.2022), укладений між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Бадаляном Григором Гайказовичем. 
3. Виселити Фізичну особу-підприємця Бадаляна Григора Гайказовича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) з нежилого приміщення першого поверху, загальною площею 73, 8 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, пров. Колгоспний, 1/3 на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1; ідентифікаційний код юридичної особи: 26302595). 
4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бадаляна Григора Гайказовича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1; ідентифікаційний код юридичної особи: 26302595) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6056 грн (шість тисяч п`ятдесят шість гривень). 

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст. 256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано 23 березня 2026 року. 

Суддя О.О. Мусієнко