707/5245/25 
2/707/355/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
09 квітня 2026 року м. Черкаси
Черкаський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Волкової Н.С.,
за участю секретаря Костроміної Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у змішаній формі, з викликом (повідомленням) сторін в м. Черкаси цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

1. Позиції сторін, процесуальні дії

1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» звернулося до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на наступне.
08 березня 2025 року ТОВ «Оптимальні Кредити» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № LM158289110 у формі електронного документа з використанням електронного підпису на суму 7 800,00 грн. Згідно з умовами кредитного договору первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання та надав відповідачу грошові кошти, шляхом перерахування через банкпровайдер. 23.04.2025 ТОВ «Оптимальні Кредити» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № ОК-ТП/32, відповідно до якого право вимоги за вищевказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «Таліон Плюс». У подальшому, 28.08.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 28/0825-01, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до відповідача. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № LM158289110 від 08.03.2025 у загальному розмірі 25 195,56 грн (з урахуваннямзаборгованості за штрафними санкціями). 
На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання та заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «ФК «Ейс», внаслідок чого позивач звернувся до суду із позовної заявою про стягнення заборгованості у розмірі 21 295,56 грн, яка складається з:
7 800,00 грн - заборгованість по тілу кредиту;
468,00 грн - заборгованість по комісії;
13 027,56 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.
1.2. Відповідно до ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 29 грудня 2025 року відкрито провадження у справі; вирішено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження у змішаній формі, з викликом (повідомленням) сторін. 
1.3. 03 січня 2026 року від відповідача через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому вказав про часткове визнання позовних вимог (у межах тіла). Щодо необґрунтованого нарахування відсотків зазначив, що заборгованість по відсотках становить 13 027,56 грн, що значно перевищує суму тіло кредиту (7 800,00 грн). Позивачем не надано детального помісячного розрахунку відсотків, який би дозволив перевірити правильність нарахувань, період нарахування та відповідність відсоткової ставки умовам договору. Крім того, нарахування відсотків поза межами строку кредитування (після закінчення дії договору) не відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду (справа № 444/9519/12). Крім того, відповідач не отримував від первісного кредитора або позивача повідомлень про деталізацію нарахувань, тому вважає цю суму недоведеною. Щодо суми витрат на правничу допомогу вважає її неспівмірною зі складністю справи та обсягом виконаних робіт, керуючись ч. 5 ст. 137 ЦПК України. Указав на шаблонність позову, справа відноситься до категорії малозначних, позовна заява є типовим документом, де змінюються лише персональні дані боржника. Заявлені адвокатом 2 години на складання позову (вартістю 5 000,00 грн) є завищеними для шаблонного документа, також завищений час на ознайомлення: заявлені 2 години (вартістю 1 000,00 грн) на вивчення матеріалів справи, які складаються з кількох стандартних документів, не відповідають дійсності. Підготовка клопотань та адвокатських запитів (оцінені сумарно в 1 000,00 грн) є складовою підготовки позову, а не окремими складними процесуальними діями. Враховуючи майновий стан та очевидну неспівмірність витрат (33% від ціни позову), просив суд відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу або зменшити їх до мінімального розміру – 500,00 грн.
1.4. 05 січня 2026 року від представника позивача через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» до суду надійшла відповідь на відзив, в якому просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Указав про те, що відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитися з умовами договору перед його підписанням. Зазначив, що нарахування процентів повністю узгоджується з кредитним договором та навів формулу за якої було здійснено нарахування відсотків. Щодо необґрунтованості понесення витрат на професійну правничу допомогу указав, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до п. 3.4. договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, після належного виконання доручення Адвокатське бюро надає клієнту акт прийому-передачі наданих послуг. Позивачем долучено акт прийому-передачі виконаних робіт, що свідчить про належне виконання наданих послуг, а, отже, робота адвоката виконана належним чином.
1.5. Відповідно до ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 10 березня 2026 року клопотання представника позивача про витребування доказів, задоволено; витребувано від Акціонерного товариства «Універсал Банк» інформацію за картковим рахунком.
1.6. 12 березня 2026 року від відповідача через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» до суду надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.
1.7. 17 березня 2026 року від представника позивача через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» до суду надійшло заперечення на клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.
1.8. 23 березня 2026 року від відповідача через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» до суду надійшли заперечення (на відповідь на відзив) у частині зменшення витрат на оплату правничої допомоги.
1.9. 06 квітня 2026 року від АТ «Універсал Банк» надійшла запитувана інформація.
1.10. Сторони у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими.
Представник позивача в позовній заяві просив проводити розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та за відсутністю представника ТОВ «ФК «Ейс».
Відповідно технічна фіксація справи за позовом ТОВ «ФК «Ейс», про стягнення заборгованості не здійснювалася у зв`язку з неявкою всіх сторін по справі, про що зазначено в протоколі судового засідання.

2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин

2.1. Судом установлено, що 08 березня 2025 року ТОВ «Оптимальні Кредити» та ОСОБА_1 уклали договір кредитної лінії № LM158289110 у формі електронного документа з використанням одноразового ідентифікатора SMJF, відправленого 08.03.2025 об 16:32:54.
Відповідно до п. 2.1. за цим договором, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у формі кредитної лінії, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання коштів та банківських металів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптимальні Кредити»(далі – Правила).
Відповідно до п. 2.2. загальний розмір кредиту за цим договором становить 7 800,00 грн (сім тисяч вісімсот грн нуль коп.). Разом із тим позичальнику на умовах та у порядку, що передбачені цим договором, можуть бути надані додаткові грошові кошти у кредит шляхом надання додаткових траншів.
Відповідно до 5.1. кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця, на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 4441-11XX-XXXX-8677, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором. 
Відповідно до 7.1. рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування - 22.03.2025, а саме протягом 14 (чотирнадцять) днів від дати отримання першого траншу позичальником. 
Відповідно до 7.2. в обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин:
7.2.1. закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п. 11.1 договору;
7.2.2. дострокового припинення дії договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. договору.
Відповідно до 7.3. кінцева дата повернення (виплати) кредиту - 07.04.2030.
Згідно з п. 8.1. договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інших витрат позичальника, крім процентів за належне користування кредитом, договором не передбачено.
Процентні ставки за договором є фіксованими і не підлягають зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника. Загальні витрати за договором та загальна вартість кредиту за договором залежить від обраної моделі поведінки позичальника і прораховується в порядку описаному нижче (п. 8.2. договору).
Пунктом 8.3. визначено зобов`язання позичальника по сплаті процентів за фактичні дні користування кредитом.
Пунктом 11.1. встановлено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 (п`яти) років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії договору, діють до повного їх виконання.
У заявці на отримання грошових коштів в кредит від 08.03.2025 вказані дані відносно ОСОБА_1 та укладеного ним договору, а в якості номера картки вказано НОМЕР_1 , початковий строк кредитування 14 днів, строк кредитування 1826 днів.
У паспорті споживчого кредиту продукту «FLASH» до договору № LM158289110 від 08.03.2025 визначено інформацію та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші важливі правові аспекти, зокрема вказано про строк кредитування, що складає до 1826 днів.
Згідно з платіжним дорученням від 08.03.2025 № bf9e1459-6f9e-46c8-8726-33231edbce5d ТОВ «Оптимальні Кредити» сплатило на користь ОСОБА_1 згідно з вищевказаним кредитним договором суму в розмірі 7 800,00 грн на платіжну картку 4441-11XX-XXXX-8677.
Витребуваним від АТ «Універсал Банк» повідомленням, підтверджено факт випуски банківської картки № НОМЕР_2 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ).
Витребуваною від АТ «Універсал Банк» повідомленням про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_2 за період з 08.03.2025 (дата видачі кредиту) по 13.03.2025 виявлено переказ коштів у сумі 7 800,00 грн через сервіс іншого банку. 
2.2. 23.04.2025 між ТОВ «Оптимальні Кредити» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № ОК-ТП/32 відповідно до якого ТОВ «Оптимальні Кредити» зобов`язується передати ТОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» приймає належні ТОВ «Оптимальні Кредити» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги.
Згідно з пунктом 4.1. наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання реєстру прав вимоги. Майбутнє право вимоги вважається переданим з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує.
Листом № 21-11-01/2025 від 21.11.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптимальні Кредити» (далі - Товариство) підтверджує, що Товариством, як клієнтом, було нараховано, а Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (код ЄДРПОУ 39700642), як фактором, в повному обсязі сплачено фінансування згідно договору факторингу № ОК-ТП/32 від 23.04.2025 за відступлення прав вимоги, визначених в реєстрі прав вимоги від 23.04.2025 до договору, у сумі 1 039 613,32 грн.
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 23.04.2025 ТОВ «Таліон Плюс» набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № LM158289110 від 08.03.2025 на суму 15 487,68 грн, з яких: 7 800,00 грн - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 3 319,68 грн - заборгованість по відсоткам; 468,00 грн - заборгованість по комісії; 3 900,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (штраф, пеня).
2.3. 28.08.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу №28/0825-01. За умовами даного договору ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «Ейс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Ейс» прийняло належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Згідно з пунктом 3.2. сума фінансування за договором становить 726 998,98 грн (сімсот двадцять шість тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім гривень 98 коп.), без ПДВ. Сума фінансування вважається отриманою після її зарахування на рахунок клієнта.
У матеріалах справи наявна копія платіжної інструкції від 02 вересня 2025 року № 341 за оплату відступлення прав вимоги на суму 726 998,98 грн.
Відповідно до реєстру прав вимоги №1 від 28.08.2025 до договору факторингу №28/0825-01 ТОВ «ФК «Ейс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № LM158289110 від 08.03.2025 на суму 25 195,56 грн, з яких: 7 800,00 грн - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 13 027,56 грн - заборгованість по відсоткам; 468,00 грн - заборгованість по комісії; 3 900,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (штраф, пеня).
2.4. З розрахунку заборгованості, наданого первісним кредитором встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Оптимальні Кредити» за договором № LM158289110 від 08.03.2025 за період з 08 березня 2025 року по 23 квітня 2025 року становить 15 487,68 грн, з яких: 7 800,00 грн - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 3 319,68 грн - заборгованість по відсоткам; 468,00 грн - заборгованість по комісії; 3 900,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (штраф, пеня).
Протягом зазначеного періоду жодних оплат заборгованості відповідачем не здійснювалося.
Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором № LM158289110 від 08.03.2025 на момент його відступлення, заборгованість відповідача становить 25 195,56 грн, з яких: 7 800,00 грн - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 13 027,56 грн - заборгованість по відсоткам; 468,00 грн - заборгованість по комісії; 3 900,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (штраф, пеня). Заборгованість нарахована за період з 24 квітня 2025 року по 28 серпня 2025 року.
Протягом зазначеного періоду жодних оплат заборгованості відповідачем не здійснювалося.
2.5. Згідно з випискою по особовому рахунку за кредитним договором № LM158289110 від 08.03.2025 заборгованість перед ТОВ «ФК «Ейс» за кредитним договором станом на 01.11.2025 (включно) складає 25 195,56 грн.
Відповідно до досудової вимоги щодо дострокового стягнення заборгованості № 25771371594 від 04.11.2025, яка надіслана 20.11.2025 згідно списку № 20837-03-2-34, ТОВ «ФК «Ейс» у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором, вимагає достроково, у 30-тиденний термін з моменту отримання цієї вимоги, відповідача повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за кредитним договором у загальному розмірі 25 195,56 грн.

3. Релевантні джерела права

3.1. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 527ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено , що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
3.2. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.
3.3. За приписами пункту 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року у справі №909/968/16 зазначила такі характеристики договору факторингу як правочину: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватися у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляд різниці між номінальної вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

4. Оцінка доказів та аргументів сторін

4.1. Перш за все, суд звертає увагу на те, що відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
З вищевказаних положень норм матеріального права вбачається, що позивач повинен довести суду наявність кредитних правовідносин між первісним кредитором та боржником, наявність договору факторингу між первісним кредитором та новим кредитором, а також правомірність вимог нового кредитора до боржника (факт видачі кредиту боржнику та неповернення кредиту боржником).
Суд дійшов висновку, що укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптимальні Кредити» та ОСОБА_1 кредитного договору № LM158289110 в електронній формі відповідає приписам статей 6 та 627 ЦК України, статей 11 та 12 ЗУ «Про електронну комерцію», з чим погоджується й сам відповідач, а також підтверджено наступне укладення договорів факторингу між первісним кредитором та його наступником, а у подальшому й позивачем щодо відступлення прав вимоги за договором.
4.2. Витребуваним від АТ «Універсал Банк» повідомленням, підтверджено факт випуски банківської картки № НОМЕР_2 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ).
Витребуваною від АТ «Універсал Банк» повідомленням про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_2 за період з 08.03.2025 (дата видачі кредиту) по 13.03.2025 виявлено переказ коштів у сумі 7 800,00 грн через сервіс іншого банку.
У даному випадку матеріалами справи доведено факт невиконання відповідачем умов кредитного договору.
З наданої суду копії кредитного договору № LM158289110 від 08.03.2025 вбачається, що сторони при укладанні кредитного договору погодили розмір кредиту, строк кредитування та розмір процентів за користування кредитними коштами.
Згідно з п. 7.3. кінцева дата повернення (виплати) кредиту - 07.04.2030.
Згідно з п. 11.1. договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 (п`яти) років або до його дострокового розірвання.
Встановлено, що позичальнику було надано дисконтний період кредитування, що складає 14 (чотирнадцять) днів.
Тому кредитодавець в перші 14 днів від дати укладення кредитного договору з 08.03.2025 надав позичальнику знижку в розмірі 18,37 (вісімнадцять цілих тридцять сім сотих) % від розміру базової процентної ставки, відповідно до чого розрахунок витрат за кредитом може здійснюватися за дисконтною процентною ставкою 0,80 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним, що становить 292,00 (двісті дев`яносто два) відсотка річних.
Нарахування відсотків здійснювалося за такою формулою:
7 800,00 грн (сума виданого кредиту) х 14 днів (дисконтний період) х 0,80 (процентна ставка) / 100= 873,60 (сума нарахованих відсотків за дисконтним періодом 14 днів). 
873,60 /14 = 62,40 (сума за один день користування кредитом), що здійснювалось за період 08.03.2025-22.03.2025 (розрахунок наданий первісним кредитором ТОВ «Оптимальні Кредити»).
Слід зазначити, що 26.03.2025 нараховано різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою, дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду, у зв`язку з невиконанням оплати за час дисконтного періоду.
Сторони погодили, що встановлений строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав.
Продовження строку дисконтного періоду, поновлення дисконтного періоду та настання відкладальних обставин нарахування процентів за базовою ставкою, не є зміною істотних умов договору та не потребує змін цього договору та укладення додаткових угод до нього. Усі істотні умови договору в тому числі строк дії договору, загальний розмір кредиту, розмір процентних ставок та порядок їх застосування, погоджені сторонами під час укладення цього договору.
Відповідно до п. 7.4.2. договору після закінчення дисконтного періоду кредитування, позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно.
Відтак, відповідач не здійснив продовження строку дисконтного періоду, тому відбулося подальше нарахування відсотків за базовою процентною ставкою. 
З умов договору вбачається, що в ньому визначено термін своєї дії та право кредитодавця нараховувати проценти протягом усього цього терміну на умовах фіксованої щоденної ставки.
Однак кредитодавцем договір кредитної лінії № LM158289110 від 08.03.2025 було достроково розірвано на підставі п. 7.2.2. та 9.1.1.7. про що було повідомлено відповідача і з цього моменту нарахування відсотків було припинено.
Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами та повернення тіла кредиту не виконав, строк кредитування продовжився відповідно до умов договору, а тому кредитодавець у подальшому після закінчення дисконтного періоду правомірно нараховував проценти за базовою процентною ставкою 0,98% вдень до дати дострокового розірвання договору.
Представник відповідача вказуючи про стягнення процентів за весь період користування кредитними коштами, зробив помилковий висновок про те, що строк кредитування складає тільки 14 днів.
Суд вважає, що висновки представника відповідача щодо визначеного строку та розміру стягнутих відсотків за користування кредитом суперечать умовам кредитного договору, який продовжував діяти після закінчення 14-денного дисконтного періоду до моменту його достроково розірвання. Враховуючи наведене, останній безпідставно ототожнив визначений 14-ти денний строк дисконтного періоду користування кредитними коштами з строком дії кредитного договору, а тому безпідставно просив відмовити у стягненні процентів за весь період користування кредитними коштами.
З розрахунків заборгованості наданими ТОВ «Таліон Плюс» вбачається, що сума заборгованості становить 25 195,56 грн (з урахуваннямзаборгованості за штрафними санкціями). Однак, під час дії в Україні воєнного стану нарахування штрафних санкцій не відповідає вимогам п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, а тому вимоги про стягнення з відповідача штрафу представник позивача не заявляв.
Отже, проценти підлягають нарахуванню за фактичний період користування кредитом до моменту розірвання договору, у зв`язку з чим наданий позивачем розрахунок є належним доказом розміру заборгованості, яка становить 21 295,56 грн, з якої:
7 800,00 грн - заборгованість по тілу кредиту;
468,00 грн - заборгованість по комісії;
13 027,56 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.
Суму заборгованості за кредитним договором відповідачем не спростовано, так само не спростовано розрахунок заборгованості, який надано позивачем.
4.3. Щодо нарахованої комісії за кредитним договором суд зазначає наступне.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
За умовами договору відповідачу надано позику у сумі 7 800,00 грн, комісія нараховується за надання першого траншу за цим договором та становить 468,00 грн. 
Денна процентна ставка, за методикою розрахунку передбаченою частиною 4 статті 8 Закону, розраховується наступним чином: (загальні витрати за користування сумою першого траншу за весь строк кредитування: 140047,44 грн) / (сума першого траншу за договором 7 800,00 грн) / (строк кредитування: 1826 днів) ? 100% = 0,98 відсотків в день.
Розмір денної процентної ставки на дату укладення кредитного договору відповідає вимогам розміру денної процентної ставки відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Зазначене узгоджується з висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
Виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст. 1,ч.2 ст.8, ч.1 ст.1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року по справі №496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку).
Відтак, стягнення з відповідача комісії по кредиту у розмірі 468,00 грн є обґрунтованим.
4.4. Підводячи підсумок суд зазначає, що відповідач свої зобов`язання з повернення заборгованості за договором кредиту виконав не у повному обсязі, у зв`язку із чим утворилася заборгованість у загальній сумі 21 295,56 грн, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача.

5. Розподіл судових витрат

5.1. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією від 22.12.2025 про сплату судового збору в сумі 2 422,40 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 2 422,40 грн.
5.2. Враховуючи положення статей 137 та 141 ЦПК України, сторона має право на відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката за умови подання нею до суду заяви про відшкодування таких судових витрат, яка подана до судових дебатів у справі, подання доказів таких витрат (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, здійснені ним витрати, необхідні для надання правничої допомоги, тощо) до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у справі.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Верховний суд у постанові від 13.03.2025 у справі № 275/150/22 виклав правову позицію про те, що принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, а тому враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
У відзиві на позовну заяву відповідач указав, що заявлена сума 7 000,00 грн стягнення витрат на правову допомогу є неспівмірною зі складністю справи та обсягом виконаних робіт, керуючись ч. 5 ст. 137 ЦПК України. Указав на шаблонність позову, справа відноситься до категорії малозначних, позовна заява є типовим документом, де змінюються лише персональні дані боржника. Заявлені адвокатом 2 години на складання позову (вартістю 5 000,00 грн) є завищеними для шаблонного документа, також завищений час на ознайомлення: заявлені 2 години (вартістю 1 000,00 грн) на вивчення матеріалів справи, які складаються з кількох стандартних документів, не відповідають дійсності. Підготовка клопотань та адвокатських запитів (оцінені сумарно в 1 000,00 грн) є складовою підготовки позову, а не окремими складними процесуальними діями. Враховуючи майновий стан та очевидну неспівмірність витрат (33% від ціни позову), просив суд відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу або зменшити їх до мінімального розміру – 500,00 грн.
Розглянувши клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. 
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Вказаний правовий висновок зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18.
20.08.2025 між Адвокатським бюро «Соломко та Партнери» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір про надання правової допомоги №20/08/25-01. Відповідно до умов договору клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбаченими цим договором (п. 1.1. договору).
Обсяг повноважень адвокатського бюро визначений у п. 2.2 договору. Конкретне доручення клієнта визначається в окремій додатковій угоді (п. 2.3. договору).
Гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в протоколі погодження вартості послуг до договору (додаток №1 до договору) (п. 3.3. договору).
У додатковій угоді № 25771371594 до договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, сторони узгодили зобов`язання з надання правничої допомоги, зокрема, у справі про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .
Клієнтом та адвокатським бюро підписано Акт прийому-передачі наданих послуг від 24.11.2025, за яким сторони підтвердили, що адвокатське бюро надало, а клієнт прийняв наступну правову допомогу.
1) складання позовної заяви до ОСОБА_1 тривалістю 2 год вартістю 5 000,00 грн;
2) вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості ОСОБА_1 тривалістю 2 год вартістю 1 000,00 грн;
3) підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № LM158289110 від 08.03.2025 на рахунок позичальника тривалістю 1 год вартістю 500,00 грн;
4) підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № LM158289110 від 08.03.2025 на рахунок позичальника тривалістю 1 год вартістю 500,00 грн.
Загальна вартість наданих послуг 7 000,00 грн.
Суд, не оцінюючи рівня кваліфікації адвоката, з огляду на визначені сторонами тарифи визначає, що об`єктивна тривалість та складність роботи по складенню подібної типової позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості за одним договором, виходячи з погоджених сторонами тарифів, а також виходячи з ціни позову та значення справи для сторін, має складати 2 000,00 грн. При цьому ця ціна, з огляду на велику кількість однотипних подібних позовів, має включати і вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості, і надання усної консультації клієнту, яка не вимагається окремо за кожним з подібних позовів.
Враховуючи дотримання принципів обґрунтованості, пропорційності (співмірності) витрат на оплату послуг адвоката, предмет спору, складність справи, значення справи для сторін, встановлений обсяг наданих адвокатським об`єднанням послуг та виконаних робіт, в порядку ч. 3 ст. 141 ЦПК України вартість правової допомоги позивачу у цій справі оцінюється судом у загальному розмірі 2 000,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором № LM158289110 від 08.03.2025 у розмірі 21 295,56 грн (двадцять одна тисяча двісті дев`яносто п`ять гривень п`ятдесят шість копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» судовий збір у сумі 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) та витрати на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн (дві тисячі гривень).
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», код ЄДРПОУ – 42986956, адреса місцезнаходження: вул. Юрія Поправки, буд. 6, каб. 13, м. Київ. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя:  Н.  С.  Волкова