ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 760/4110/24  Номер провадження 22-ц/814/132/26	Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С.Г.  Доповідач ап. інст. Панченко О. О.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Панченка О.О.,
Суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» - адвоката Городніщевої Єлизавети Олегівни на заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 лютого 2025 рокуухвалене у складі головуючого судді Нестеренко С.Г., повний текст судового рішення виготовлено – дати не вказано
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В :
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Зміст позовних вимог
У лютому 2024 року до Солом`янського районного суду м. Києва звернулося ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», яке у листопаді 2024 року змінило найменування на ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову вказувало, що 27 липня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 4527997 про надання споживчого кредиту в розмірі 12 050,00 грн. на строк 20 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,90% в день.
За п. 2.1. договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № 535528….2746 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту.
17 січня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 17.01/23-Ф, відповідно до вимог якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права грошової вимоги за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі і за договором, укладеним з ОСОБА_1 .
У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань за договором, станом на 09.02.2024 року, утворилася заборгованість у розмірі 37 234,50 грн., яка складається із: 12 050,00 грн. суми кредиту та 25 184,50 грн. нарахованих процентів за користування кредитом. Крім цього, позивачем були нараховані інфляційні втрати в розмірі 10 313,95 грн. та 3% річних у розмірі 2243,25 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача на його користь, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.
Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 29 лютого 2024 року позовну заяву передано за підсудністю до Автозаводського районного суду м. Кременчука.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 лютого 2025 року у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.
Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги
Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, невірну оцінку зібраних по справі доказів, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
Вказує, що матеріали справи містять докази, що свідчать про отримання боржником кредитних коштів та наявності заборгованості.
Зазначає, що оскільки ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» не є банківською установою, то, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може.
Вказує, що Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цих договорів сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.
17.01.2023 року ТОВ «Авентус Україна» на підставі договору факторингу № 17.01/23 Ф за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 про що його було повідомлено електронним листом на електронну пошту, вказану ним у договорі. Згідно з п. 1.2 договору факторингу права вимоги щодо конкретного боржника переходять до фактора (позивача) з моменту підписання сторонами акту прийому передачі реєстру боржників, після чого фактор (позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно його заборгованості.
Отже, до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Відповідно до частини 13 статті 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно вимог частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З огляду на ціну позову та зазначені норми закону, дана справа має розглядатися у письмовому провадженні без повідомлення її учасників.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Встановлені обставини справи
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 27.07.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено електронний договір № 4527997 про надання споживчого кредиту.
Відповідно до п.1.6 договору метою кредиту є споживчі (особисті) потреби.
Згідно п.п.1.7.1, 1.7.2 п.1.7 договору орієнтовна реальна річна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 35610,29%, за зниженою ставкою 9615,88%. 
Відповідно до п.п.1.8.1, 1.8.2 п.1.8 договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 16 629 грн, за зниженою ставкою 15 484 грн.
Як зазначено в п.2.1 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту.
Сума кредиту перераховується товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього договору (п.2.2 договору).
17 січня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (Фактор) укладено договір факторингу № 17.01/23-Ф, відповідно до вимог якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму кредиту, проценти, пеню та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту (п. 1.1. договору факторингу).
Відповідно Акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 17.01/23-Ф від 17.01.2023 року, клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників кількістю 7549, після чого до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором стосовно заборгованостей (а.с. 122).
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 17.01/23-Ф від 17 січня 2023 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» він набув право грошової вимоги до відповідача, за кредитним договором № 4527997 від 27.07.2021 року, в загальному розмірі 37 234,50 грн., з яких: 12 050,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 25 184,50 грн заборгованість за відсотками.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не надано докази на підтвердження оплати за договором факторингу № 17.01/23-Ф від 17.01.2023 року, укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Фінтраст України». Надані позивачем розрахунки заборгованості відповідача не є належними доказами наявності заборгованості та її розмірів.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду.
Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини
Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З доданої копії договору про надання споживчого кредиту вбачається, що останній не містить підпису сторін договору, в тому числі і споживача ОСОБА_1 .
Так, розділ 11 договору під назвою «Реквізити та підписи сторін», де вказані сторони - «Товариство» та «Споживач» є порожніми (не заповненими) без вказання сторін договору, їх даних, реквізитів та підписів сторін.
Також, за п. 1.4. договору строк кредиту становить 20 днів. Детальні терміни повернення кредиту, сплати процентів, визначена в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки (далі Графік платежів), що є Додатком № 1 до цього договору.
Позивачем не додано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки (Графік платежів), що є Додатком № 1 до договору та з яким товариство мало ознайомити споживача під підпис.
Вказані обставини суперечать посиланням товариства щодо підписання позичальником договору за допомогою електронного підпису.
Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
При цьому згідно пункту 3 вказаного Положення клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу).
Відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у своїх постановах із подібних правовідносин виснував, що виписки з особового рахунка клієнта банку (банківські виписки з рахунку позичальника) є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 910/10254/18, від 19.02.2020 у справі № 910/16143/18, від 26.02.2020 у справі № 911/1348/16, від 19.11.2020 у справі № 910/21578/16, постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, від 21.09.2022 у справі № 381/1647/21, від 07.12.2022 у справі № 298/825/15-ц).
Посилаючись на невиконання зобов`язань та наявність заборгованості ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал»надало розрахунок заборгованості складений первісним кредитором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА».
Інших письмових доказів, в тому числі і первинних документів в розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» позивачем суду надано не було.
Оскільки саме банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про переказ коштів, операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, про те останні позивачем в ході розгляду справи надані не були і суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Долучений до справи розрахунок заборгованості не може вважатись належним доказом на доведення факту існування кредитної заборгованості та свідчити про її розмір, оскільки не підтверджує зарахування коштів та їх рух за конкретним банківським рахунком. 
Клопотання про витребування відповідних доказів щодо належності банківської картки певній особі та про зарахування на неї суми кредиту позивачем не заявлялося.
Також колегія суддів звертає увагу, що розрахунок заборгованості охоплює період з 27.07.2021 по 05.02.2022, тобто 194 дні, хоча кредитний договір містить строк надання позики лише на 20 днів.
Доводи апеляційної скарги, які зводяться до твердження апелянта про доведеність укладання кредитного договору між сторонами та його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відхиляються колегією суддів, оскільки дані обставини не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.
Наявні в матеріалах справи докази в своїй сукупності не доводять факт укладання договору між сторонами, перерахування коштів та користування ними позичальником.
За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку про недоведеність позовних вимог, а отже не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» - адвоката Городніщевої Єлизавети Олегівни залишити без задоволення.
Заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 лютого 2025 рокузалишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови виготовлено 31 березня 2026 року.

Головуючий   О.О. Панченко 

Судді  Т.В. Одринська

В.П. Пікуль