Справа № 559/6/26 
Провадження № 2/559/655/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2026 року місто Дубно
Дубенський міськрайонний суд Рівненської області
в складі головуючого судді Макеєва С.В., 
секретаря судового засідання Франчук А.О., 
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Повчанської сільської ради про тлумачення заповіту,-
ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції позивача.
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить здійснити тлумачення заповіту, що був складений 18 липня 2007 року  ОСОБА_2 ,як такого, в якому виражена воля спадкодавця дає їй право на спадкування земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2, 10 га, кадастровий номер 5623886900:05:001:0156, розташовану на території Миколаївської сільської ради Дубенського (колишнього Млинівського) району Рівненської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянкусерії ЯЗ № 288890 від 13.05.2009, та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0, 90 га, кадастровий номер 5623886900:05:015:0688, розташовану на території Миколаївської сільської ради Дубенського (колишнього Млинівського) району Рівненської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянкусерії ЯЗ №007066 від 13.05.2009, які  ОСОБА_2 отримала на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РВ №0065993 від 12.08.1996.
В обґрунтування позову зазначає, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка за життя, 18 липня 2007 року, склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповіла позивачці сертифікат на земельну частку (пай) серії РВ №0065993, виданий Млинівською райдержадміністрацією 12 серпня 1996 року, ощадний вклад, ощадна книжка серії НОМЕР_7, філія 031, рахунок № НОМЕР_1 . Заповіт посвідчено секретарем виконкому Миколаївської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за №78. Заповіт не змінений і не скасований. Проте, належним чином оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом вона не може з наступних підстав. 
Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області на запит адвоката було надано відповідь про те, що відповідно до книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю  ОСОБА_2 взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РВ №0065993 від 12.08.1996 видано державні акти на право власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2, 10 га від 13.05.3009 серії ЯЗ № 288890 та площею 0, 90 га від 13.05.2009 серії ЯЗ № 007066. 
У заповіті складеному  ОСОБА_2 18 липня 2007 року зазначено, що на випадок своєї смерті заповідає позивачці сертифікат на земельну частку (пай) серії РВ №0065993 від 12.08.1996, а не відповідну земельну ділянку згідно державних актів на право власності на земельні ділянки, виділену їй в натурі на місцевості на підставі вищевказаного сертифікату. Тому нотаріус рекомендував звернутися до суду.
Інших спадкоємців які б претендували на спадщину  ОСОБА_2 , у тому числі, які мають право на обов`язкову частку у спадщині немає.
За таких обставин, з метою захисту свого права на оформлення спадщини, вона змушена звернутись до суду із позовною заявою про тлумачення змісту зазначеного заповіту.
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 06.01.2026 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Позивачка просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, про що зазначила у позовній заяві.
Представник відповідача - Повчанської сільської ради, згідно поданого клопотання, просить справу розглянути без їх участі, не заперечують проти задоволення позову.
Згідно ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову у випадку визнання позову відповідачем і якщо таке визнання прийняте судом. Оскільки відповідач позов визнає, рішення ухвалюється в підготовчому судовому засіданні.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.
Судом встановлено, що  ОСОБА_2  померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 6).
18 липня 2007 року  ОСОБА_2 склала заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: сертифікат на земельну частку (пай) серії РВ №0065993, виданий Млинівською райдержадміністрацією 12.08.1996 року, ощадний вклад, ощадну книжку серії НОМЕР_3 , заповіла ОСОБА_3 . Заповіт посвідчено секретарем виконкому Миколаївської сільської ради Горкавчук В.В. та зареєстровано в реєстрі за №78 (а.с. 7).
Згідно довідки №172 від 07.08.2025, виданої Миколаївським старостинським округом Повчанської сільської ради, померла  ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 . На час відкриття спадщини (на день смерті спадкодавця)  ОСОБА_2 була зареєстрована одна (а.с. 8).
У свідоцтві про народження позивачки НОМЕР_4 від 19.01.1987, зазначено, що  ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 9).
Після укладення шлюбу позивачка змінила прізвище на « ОСОБА_4 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 (а.с. 10).
Згідно повідомлення ГУ Держгеокадастру у Рівненській області №29-17-0.2-6049/2-25 від 11.12.2025,  ОСОБА_2 взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РВ №0065993 від 12.08.1996, видано державні акти на право власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2, 10 га від 13.05.2009 серії ЯЗ №288890 та площею 0, 90 га від 13.05.2009 серії ЯЗ №007066 (а.с. 11, 12, 13).
IV. Норми права, які застосував суд.
Статтею 41 Конституції України гарантовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно її позбавлений, право приватної власності є непорушним. Аналогічний висновок викладений і в ч.1 ст.321 ЦК України та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Ст.328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, згідно із ст.202 ЦК України.
Відповідно до ст.203 ЦК України, крім інших загальних вимог до правочину, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
У ст.1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 
Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. 
Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права і обов`язки, що належали спадкодавцю у момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. 
Згідно зі ст.1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.
Відповідно до ст.1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст.213 ЦК України. 
Згідно зі ст.213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.
Верховний Суд у складі об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду в постанові від 18 квітня 2018 у справі № 753/11000/14-ц зазначив, що в частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення. Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів. Другим рівнем тлумачення (у разі якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину та з чого вони виходили при його виконанні. Третім рівнем тлумачення (при безрезультативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніше в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення.
Тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень.
Оскільки правочином, відповідно до українського законодавства, є дія особи, що спрямовується на придбання, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, необхідність тлумачення змісту правочинів виникає у випадках нечіткого виявлення волі сторонами. В такому випадку необхідно встановити дійсні наміри сторони, зокрема спадкодавця.
Велика Палата Верховного Суду у справі № 522/9893/17 щодо нікчемності заповіту артикулювала принцип свободи заповіту та необхідність врахування і реалізації вільного волевиявлення заповідача. Зокрема, в постанові від 25 травня 2021 року у справі № 522/9893/17 зазначено, що заповіт як остання воля особи стосується її розпоряджень на випадок смерті й тому покликаний вирішувати значущі для особи питання щодо призначення спадкоємців, позбавлення спадкоємців за законом права спадкування, визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом, встановлювати інші розпорядження, які відповідають заповіту та вимогам законодавства про спадкування. Крім того, вказано, що свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача.
При розгляді спорів досить часто постає питання їх тлумачення. Тлумачення правочину - це з`ясування змісту дійсного одностороннього правочину чи договору (двостороннього або багатостороннього правочину), з тексту якого неможливо встановити справжню волю сторони (сторін). Правило favor conractus не передбачене цивільним законодавством. Хоча не виключається його застосування з урахуванням загальних засад приватного права (стаття 3 ЦК України). З огляду на принцип тлумачення favor contractus (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (постанова КЦС ВС від 10 березня 2021 року у справі № 607/11746/17).
V. Мотивована оцінка і висновки суду.
Аналіз зазначених вище обставин свідчить про те, що позивачка не може реалізувати свої спадкові права іншим шляхом, як тлумачення заповіту судом. Відповідач позовні вимоги визнав.
Вирішуючи питання тлумачення правочину судом враховується, що цивільне судочинство направлене на захист прав та інтересів громадян. Тлумачення заповіту шляхом вказівки на те, що воля заповідача була спрямована на передання позивачці  ОСОБА_1 земельної частки (паю), на яку спадкодавець мала право згідно сертифікату серії РВ №0065993 від 12.08.1996, взамін якого отримала державні акти на право власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2, 10 га від 13.05.2009 серії ЯЗ № 288890 та площею 0, 90 га від 13.05.2009 серії ЯЗ № 007066, не є спотворення волі заповідача. Спадкодавець  ОСОБА_2 , складаючи заповіт, виявила свою волю щодо настання реальних правових наслідків вчиненого нею правочину, дійсні наміри спадкодавця були спрямовані на те, щоб саме у власність позивачки перейшло її майно, а саме земельна частка (пай), на яку вона мала право згідно сертифікату серії РВ №0065993 від 12.08.1996. Тому у суду наявні підстави для тлумачення заповіту. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись 258, 263, 265 273, 293, 315 ЦПК України, ст.ст. 1220, 1268, 1270, 1272 ЦК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов позовом  ОСОБА_1 до Повчанської сільської ради про тлумачення заповіту -задовольнити.
Здійснити тлумачення заповіту, що був складений 18 липня 2007 року  ОСОБА_2 ,посвідчений секретарем виконкому Миколаївської сільської ради Горкавчук Валентиною Вікторівною та зареєстрований в реєстрі за №78, як такого, в якому виражена воля спадкодавця дає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , право на спадкування земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2, 10 га, кадастровий номер 5623886900:05:001:0156, розташовану на території Миколаївської сільської ради Дубенського (колишнього Млинівського) району Рівненської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянкусерії ЯЗ № 288890 від 13.05.2009, та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0, 90 га, кадастровий номер 5623886900:05:015:0688, розташовану на території Миколаївської сільської ради Дубенського (колишнього Млинівського) району Рівненської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянкусерії ЯЗ №007066 від 13.05.2009, які  ОСОБА_2 отримала на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РВ №0065993 від 12.08.1996.
Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:  ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .
Відповідач: Повчанська сільська рада Дубенського району Рівненської області, адреса: вул. Річкова, 1а, с. Повча, Дубенський район, Рівненська область, Код ЄДРПОУ 04394152, електронна адреса: povchaselo@ukr.net.

Суддя С.В. Макеєв