Справа № 638/17120/25
Провадження № 2/638/2803/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(З А О Ч Н Е)

24 квітня 2026 року          м. Харків
Шевченківський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Малахової О.В., за участю секретаря судового засідання Дрозденко У.С., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (далі – Позивач, ТОВ «ФК «ЕЙС») звернулося з позовом до ОСОБА_1 (далі – Відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором №602508976 від 02.12.2023 у розмірі 21262,26 грн та судових витрат, а саме судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. В якості правових підстав звернення до суду Позивач зазначає, зокрема, норми статей 512, 514, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 1050, 1054 Цивільного кодексу України.
Ухвалою від 16.10.2025 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням Сторін, задоволено клопотання Позивача та витребувано у АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» докази.
Представник Позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просить здійснювати розгляд справи без участі представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, із заявами про відкладення розгляду справи, продовження строку подання відзиву не звертався.
24.04.2026 суд ухвали провести заочний розгляд справи.
Суд, розглянувши матеріали справи, встановив що 02.12.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та  ОСОБА_1  укладено кредитний договір №602508976 на суму 11040,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності (пункт 2.1).
Відповідно до пункту 2.2 кредитного договору сума кредиту, яка зазначена у пункті 2.1, складається з двох частин: одна частина у розмірі 9200,00 грн, а інша у розмірі 1840,00 грн утримується із суми кредиту шляхом зарахування однорідних грошових вимог в рахунок оплати комісії. Кредит надається строком на 122 дні, що становить 4 місяці з метою задоволення споживчих потреб (пункт 2.2. та 2.3).
Умовами пунктів 4.2 та 4.3 кредитного договору визначено порядок нарахування та сплати процентів за користування кредитом. Зокрема, за умови погашення кредиту згідно з погодженим графіком платежів чи у разі дострокового повернення, зобов`язання позичальника по сплаті процентів нараховується згідно процентної ставки 146,00 % річних, що на день укладення договору становить 0,40 % від суми кредиту за кожен день користування ним (дисконтна процентна ставка). За умови, якщо повернення кредиту здійснюється не згідно з графіком платежів, умови дисконтної ставки скасовуються і застосовується процентна ставка у розмірі 361,35 % річних, що на день укладення договору становить 0,99 відсотків в день від суми кредиту за кожен день користування ним.
У день надання кредиту з суми кредиту утримується комісія за надання кредиту у розмірі 1840,00 грн (пункт 4.5).
Відповідно до пункту 5.1 кредитного договору кредит надається шляхом переказу грошових коштів на рахунок позичальника, де використовуються реквізити його платіжної картки № НОМЕР_1 .
З платіжного доручення №3591d4dd-14f7-4ea1-ad51-e5494cf89992 від 02.12.2023 вбачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило грошовий переказ у розмірі 9200,00 грн отримувачу ОСОБА_1 на реквізити платіжної картки, вказаної у пункті 5.1 кредитного договору.
На виконання вимог ухвали від 16.10.2025 про витребування доказів, АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» підтвердило, що на ім`я ОСОБА_1 емітовано банківську картку № НОМЕР_1 та надало виписку про рух коштів, з якої вбачається, що 02.12.2023 ОСОБА_1 надійшли кошти у розмірі 9200,00 грн.
28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року.
28.11.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін.
31.12.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2021. 
31.12.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №27 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2022. 
31.12.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №31 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2023. 
31.12.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 32 від 31.12.2020 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, якою продовжили строк договору до 31.12.2024.
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №275 від 12.03.2024 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача за кредитним договором №602508976 на суму заборгованості 20059,96 грн, яка складається із 11040,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 9019,96 грн – заборгованість по відсоткам.
27.05.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 27/0524-01 предметом якого є відступлення прав вимоги, що зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, встановленому в відповідному додатку договору. 
Відповідно до реєстру прав вимоги №1 від 27.05.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» отримало право вимоги до Відповідача кредитним договором №602508976 на суму заборгованості 21262,26 грн, яка складається із 11040,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 10222,26 грн – заборгованість по відсоткам.
08.07.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу №08/07/25-Е відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № 602508976 від 02.12.2023. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №08/07/25-Е від 08.07.2025 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 21262,26 грн.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За змістом частини першої статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 510 ЦК України передбачено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.
Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 656 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.
Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, вбачається, що відбулася заміна кредитодавця.
Разом з цим, суд встановив, що ТОВ «Таліон плюс» передало ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» право вимоги до Відповідача в сумі більшій ніж отримало від первісного кредитора.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частин шоста статті 81 ЦПК України).
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положенням Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. 
Досліджуючи докази по справі, які обґрунтовують суму кредитної заборгованості 21262,26 грн, яка складається із 11040,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 10222,26 грн – заборгованість по відсоткам, суд дійшов висновку про її невідповідність умовам укладеного з Відповідачем договору №602508976 від 02.12.2023.
З наданого розрахунку заборгованості суд встановив, що Позивач вказує розмір заборгованості за тілом кредиту – 11040,00 грн, проте вказана сума складається із 9200,00 грн, які надано Відповідачу шляхом зарахування на його картковий рахунок, та 1840 грн комісії за надання кредиту передбаченої умовами пунктів 2.2 та 4.5 кредитного договору.
Разом з цим, відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, вказаним законом безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію пов`язану з наданням кредиту.
Водночас, наявність такої комісії вимагає зазначення в кредитному договорі переліку додаткових та супутніх фінансових послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням/поверненням кредиту, що надаються позичальнику, адже, само по собі надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку/фінансової установи, й виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 (провадження № 61-16739св20), від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15 (провадження № 61-19356св19), від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15 (провадження № 61-16561св20), від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15 (провадження № 61-8543св20).
У постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Отже, умови договору про сплату комісії саме за надання кредиту, тобто за дії, які ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» здійснило на власну користь, є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, та мають наслідком істотний дисбаланс договірних прав і обов`язків та погіршення становища споживача, що за своєю природою є дискримінаційними.
Встановлена комісія за надання кредиту є невиправданим платежем, що спрямований на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже, така умова договору порушує публічний порядок, та є нікчемною.
З вказаного слідує, що Позивач довів належними доказами наявність заборгованості за кредитним договором №602508976 від 02.12.2023 за тілом кредиту у розмірі 9200,00 грн, а заборгованість за комісією у розмірі 1840,00 грн є необґрунтованою та такою, що не підлягає стягненню.
Так, згідно з пунктом 2.3 кредитного договору №602508976 від 02.12.2023 кредит надається строком на 122 дні, що становить 4 місяці з метою задоволення споживчих потреб.
Відповідно до пункту 9.1 строк дії договору обчислюється з моменту його укладення сторонами та діє до закінчення строку на який надано кредит, але в будь якому разі зобов`язання які виникли під час дії договору діють до повного його виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.
З розрахунку заборгованості за відсотками, що наданий Позивачем, вбачається, що Відповідачу нараховано відсотки у розмірі 9019,96 грн до 12.03.2024, а також з 13.03.2024 до 23.03.2024 нараховано відсотки, що становлять загальну суму 10222,26 грн.
Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. При цьому це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. 
Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the diminant sinfluence of the party). 
Такий висновок висловлено Верховним Судом у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного в постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17). 
З урахуванням наведеного слідує, що строк дії договору складає 122 дні.
Належних доказів того, що сторони кредитного договору вчинили дії, які свідчать про пролонгацію кредиту, не додано. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц зробила висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 
Як вказано у постанові Верховного Суду від 22.06.2022 у справі № 296/7213/15, суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань.
З розрахунку заборгованості встановлюється, що Відповідачу нараховувалися відсотки на суму заборгованості 11040,00 грн з урахування комісії у розмірі 1840,00 грн є необґрунтованою та такою, що не підлягає стягненню, що має наслідком невідповідність розрахунку умовам кредитного договору №602508976 від 02.12.2023
При визначені суми заборгованості за відсотками суд враховує, що з розрахунку заборгованості вбачається, що Відповідачу нараховувалися відсотки у період з 02.12.2023 по 06.01.2024, тобто 31 день, згідно з умовами пункту 4.2 кредитного договору у розмірі 0,40 відсотків від суми кредиту за кожен день користування ним, а решту строку кредитування – 91 день відповідно умов пункту 4.3 у розмірі 0,99 відсотків від суми кредиту за кожен день користування ним.
На підставі викладеного суду встановив, що сума заборгованості за відсотками становить 9429,08 грн враховуючи розрахунок (9200,00 грн *0,40%*31 день) + (9200,00 грн * 0,99%*91 день), та є такою, що підлягає стягненню.
Враховуючи, що фактично отримані Відповідачем кошти в добровільному порядку Позивачу не повернуті, розмір заборгованості не спростовано, Позивач правомірно вимагає повернення фактично наданої Відповідачу суми кредитних коштів, а відтак стягненню підлягає заборгованість за кредитним договором №602508976 від 02.12.2023 у розмірі 18629,08 грн, в іншій частині позовних вимог суд відмовляє, як у необґрунтованій та недоведеній наданими суду доказами. 
Відповідно частини першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові на позивача. 
Позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 02.09.2025 №26253.
Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг, який є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги №09/07/25-01 від 09.07.2025, Позивач зазначає, що витрати на професійну правничу складаються з такого: вивчення матеріалів справи 2 год - 1 000,00 грн; складання позовної заяви 2 год.- 5 000,00 грн; підготовка адвокатського запиту 1 год – 500,00 грн; підготовка та подача клопотань 1 год – 500,00 грн. 
Згідно з вимогами статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
З урахуванням складності та категорії справи (стягнення заборгованості за кредитним договором), обсягу доказів, складання позовної заяви, клопотання про витребування доказів та адвокатського запиту, не потребувало від професійного адвоката значних зусиль та витрат часу. Послуги з вивчення матеріалів справи та складанні позовної заяви фактично охоплюються послугою зі складання позовної заяви. При цьому, суд бере також до уваги, що у провадженні адвоката перебувають аналогічні справи за позовами товариства до інших осіб, що передбачено додатковою угодою до договору про надання правничої допомоги, тобто процесуальні документи у таких справах є типовими.
Оскільки суд відмовляє у позові ТОВ «ФК «ЕЙС» частково та враховуючи принципи співмірності, розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» у рахунок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, надану протягом розгляду справи, 2000,00 грн.
Керуючись статтями 13, 43, 76-81, 141, 223, 247, 264-265, 274-282 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
У позові відмовити частково. 
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (код ЄДРПОУ: 42986956, місцезнаходження: м. Київ, вул. Алматинська, буд. 8, офіс 310) заборгованість за кредитним договором № 602508976 від 02.12.2023 у розмірі 18629,08 грн. 
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (код ЄДРПОУ: 42986956, місцезнаходження: м. Київ, вул. Алматинська, буд. 8, офіс 310) судовий збір у розмірі 2122,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою Відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» код ЄДРПОУ: 42986956, місцезнаходження: м. Київ, вул. Алматинська, буд. 8, офіс 310);
Відповідач:  ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Рішення складено 24.04.2026.
Суддя О.В. Малахова