ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, тел. канцелярії (0472) 31-21-49, inbox@ck.arbitr.gov.ua
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року м.Черкаси Справа № 925/1324/18

Господарський суд Черкаської області у складі колегії суддів: головуючого судді Г.М. Скиби, суддів О.В. Чевгуза та В.М. Грачова, за участю секретаря судового засідання А.М.Буднік, у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду розглянув справу 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Нібулон", м.Миколаїв, вул.Каботажний спуск,1
до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна", м.Київ, вул.Січових Стрільців,40,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача – Публічного акціонерного товариства "КредіАгріколь Банк", м.Київ, вул.Пушкінська,42/4,
про стягнення 255046404,59 грн страхового відшкодування,
за участю повноважних представників сторін:
від позивача: Мягков М.О. – адвокат, за ордером – в режимі ВКЗ, 
Мусійчук Н.Ю. – адвокат, за ордером – в режимі ВКЗ;
решта учасників: участі не брали.
Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Нібулон" звернулось в Господарський суд Черкаської області із позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" про стягнення 124385157,16 грн страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування нерухомого майна (нерухомості), що є предметом іпотеки, від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування від 28.03.2017 №635.994119192.20123, зокрема: 112032595,81 грн страхового відшкодування, 2295767,75 грн неустойки (пені), 3093201,17 грн - 3% річних, 6963592,43 грн інфляційних втрат та відшкодування судових витрат.
Ухвалами суду (суддя К.І.Довгань): від 20.12.2018 – відкрито провадження у справі та проведення підготовчого засідання призначено на 24.01.2019;
від 24.01.2019 – залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача – Публічне акціонерне товариство "Креді Агріколь Банк" та продовжено строк підготовчого провадження;
від 26.02.2019 – прийнято заяву позивача від 25.02.2019 вх.суду №5937/19 про збільшення позовних вимог; постановлено надалі здійснювати розгляд справи з вимогами про стягнення з відповідача на користь позивача 134147930,11 грн страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування нерухомого майна (нерухомості), що є предметом іпотеки, від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування від 28.03.2017 №635.994119192.20123 (зокрема: 116643004,67 грн страхового відшкодування, 2379216,16 грн неустойки (пені), 4016745,83 грн – 3% річних, 11108963,45 грн); відмовлено у задоволенні заявленого клопотання позивача про витребування доказів та відкладено проведення підготовчого засідання до 26.03.2019;
від 26.03.2019 – відкладено підготовче засідання за клопотанням відповідача на 11.04.2019;
від 11.04.2019 – підготовче засідання не відбулося у зв`язку з виникненням технічних проблем повного фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
від 24.04.2019 – судом вирішено питання про витребування додаткових доказів у справі, а також постановлено викликати експертів для надання пояснень щодо проведених ними експертних досліджень;
від 15.05.2019 – у зв`язку із значним об`ємом доказів, поданих сторонами та складністю розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність подальшого розгляду справи в колегіальному складі суддів. Справу передано на авторозподіл для визначення складу суду за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, який надалі здійснюватиме її розгляд, а проведення підготовчого засідання у справі відкладено;
від 27.05.2019 – після визначення складу колегії суддів, справу прийнято до провадження колегією суддів Господарського суду Черкаської області у складі головуючого – судді К.І.Довганя, суддів О.В.Чевгуза та В.М.Грачова; призначено дату проведення підготовчого засідання;
від 19.06.2019 – підготовче засідання у справі відкладено у зв`язку з необхідністю надання сторонами додаткових доказів та підготовки матеріалів справи до подальшого розгляду;
від 18.09.2019 – продовжено строк підготовчого провадження у справі з метою належного дослідження доказів, поданих сторонами;
від 16.10.2019 – у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 30.10.2019 з метою надання сторонам можливості подати додаткові матеріали та свої пояснення щодо обставин справи;
від 30.10.2019 – задоволено клопотання представника відповідача про відкладення підготовчого засідання у зв`язку з необхідністю отримання консультативного висновку щодо рецензування експертного висновку, складеного за результатами проведеної комісійної будівельно-технічної експертизи. Крім того, судом приєднано до матеріалів справи висновок комісійної будівельно-технічної експертизи від 13.09.2019 та відкладено підготовче засідання;
від 18.11.2019 – задоволено заяву відповідача про поновлення процесуального строку на подання доказів; у зв`язку з необхідністю подальшого дослідження доказів підготовче засідання відкладено.
У підготовчому засіданні 05.12.2019 судом заслухано пояснення одного з експертів щодо проведеної комісійної будівельно-технічної експертизи та постановлено про необхідність виклику до суду інших спеціалістів та експертів, які брали участь у проведенні технічного обстеження пошкодженого майна позивача та відповідних експертних досліджень. У зв`язку з цим підготовче засідання відкладено на 16.01.2020.
16.01.2020 у підготовчому засіданні судом заслухано пояснення спеціалістів та інженерів, які проводили технічне обстеження об`єкта нерухомості позивача після настання страхового випадку. З огляду на необхідність повторного виклику окремих експертів для надання пояснень щодо їхніх експертних висновків, проведення підготовчого засідання відкладено на 14.02.2020.
Ухвалами суду: від 17.02.2020 – у зв`язку із перебуванням одного із суддів колегії у службовому відрядженні підготовче засідання було перенесено на 18.03.2020;
від 18.03.2020 – підготовче засідання у справі відкладено у зв`язку із запровадженням на території України карантинних обмежень, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби COVID-19;
від 04.09.2020 – після послаблення карантинних заходів, проведення підготовчого засідання у справі призначено на 18.09.2020 та повторно викликано експертів для надання пояснень щодо проведених ними експертних досліджень;
від 18.09.2020 – підготовче засідання у справі відкладено на 11.12.2020 у зв`язку з неявкою представників сторін та третьої особи у засідання суду; вирішено питання про необхідність повторного виклику в засідання суду експертів та спеціалістів, зокрема інженера-проектувальника та генерального директора ТОВ "Український інститут сталевих конструкцій ім.В.М.Шимановського" Шимановського О.В., а також судових експертів Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.М.С.Бокаріуса для надання пояснень щодо проведених ними експертних досліджень та висновків;
від 11.12.2020 – підготовче засідання проведено в режимі відеоконференції за участю представників сторін та експертів. У ході засідання судом заслухано пояснення експертів щодо проведених ними експертних досліджень та оголошено перерву до 27.01.2021 для надання сторонам можливості підготувати додаткові пояснення та аргументовану позицію щодо клопотання відповідача про призначення судової будівельно-технічної експертизи;
від 27.01.2021 – у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз (49000, м.Дніпро, Січеславська Набережна,17, оф.361); провадження у справі зупинено до завершення призначеної експертизи.
Розглянувши клопотання директора Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, суд ухвалою від 05.04.2021 погодив проведення експертизи у строк, що перевищує 90 календарних днів у зв`язку зі значною завантаженістю експертів та зобов`язав сторони надати експертам додаткові матеріали.
Ухвалою від 26.05.2021 – задоволено клопотання позивача та надано додатковий час для подання у справу відповідних документів, необхідних для проведення судової експертизи.
Розглянувши клопотання директора Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, суд ухвалою від 27.08.2021 погодив продовження строку виконання експертного дослідження.
Суд розглянув клопотання директора Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз про забезпечення оплати вартості проведення судової експертизи згідно з виставленим рахунком. Суд встановив, що ухвалою від 27.01.2021 обов`язок з оплати експертного дослідження покладено на відповідача – ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна", у зв`язку з чим саме відповідач має здійснити оплату вартості експертизи. Суд зобов`язав відповідача здійснити попередню оплату вартості експертизи відповідно до рахунку, наданого експертною установою, про що прийнята ухвала суду від 20.10.2021.
Суд в підготовчому засідання розглянув клопотання експертів Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз щодо необхідності проведення натурального обстеження об`єкта дослідження – комплексу нежитлових будівель і споруд філії "Золотоніська" ТОВ СП "Нібулон", розташованого за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с.Вознесенське, вул.Залізнична,38. Суд задовольнив зазначене клопотання, повідомив сторони про проведення обстеження об`єкта 02.03.2023, зобов`язав забезпечити безперешкодний доступ експертів до об`єкта дослідження, створити належні умови для проведення експертних робіт та забезпечити присутність учасників процесу під час проведення обстеження – з прийняттям відповідної ухвали суду від 20.02.2023.
23.03.2023 суд у підготовчому засіданні розглянув повідомлення директора Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз та клопотання експерта щодо повторного забезпечення доступу до об`єкта дослідження, задовольнив його та повідомив сторони про проведення обстеження 14.04.2023, зобов`язавши їх забезпечити належні умови для роботи експертів та безперешкодний доступ до об`єкта дослідження – з прийняттям відповідної ухвали від 23.03.2023.
06.06.2023 суд розглянув клопотання директора Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз щодо забезпечення доплати вартості призначеної у справі судової будівельно-технічної експертизи, задовольнив його, рахунок експертної установи направлено відповідачу для оплати, після чого провадження у справі знову зупинено на час проведення експертизи з прийняттям відповідної ухвали.
30.10.2023 суд розглянув клопотання експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз щодо необхідності проведення додаткового натурального обстеження об`єкта дослідження – комплексу нежитлових будівель і споруд філії "Золотоніська" ОВ СП "Нібулон", розташованого за адресою: вул.Залізнична,38, с.Вознесенське, Золотоніський район, Черкаська область, із застосуванням наземного лазерного 3D-сканування за допомогою сканера "LeicaGeosystems RTC360", задовольнив його, повідомив сторони про проведення обстеження 10.11.2023, зобов`язав їх забезпечити безперешкодний доступ експертів до об`єкта дослідження, належні умови для проведення робіт та присутність учасників процесу під час дослідження, після чого провадження у справі знову зупинено на час проведення експертизи з прийняттям судом відповідної ухвали.
У зв`язку із завершенням проведення експертного дослідження та надходженням 09.05.2024 за вх.суду №7730/24 матеріалів з висновком експертів ухвалою суду від 04.09.2024 поновлено провадження у справі та призначено проведення підготовчого засідання на 23.10.2024.
Ухвалою суду від 23.10.2024 у підготовчому засіданні було розглянуто подані сторонами клопотання. Зокрема, суд встановив, що 16.10.2024 позивач подав клопотання про призначення додаткової комісійної будівельно-технічної експертизи, а 22.10.2024 відповідач подав клопотання про призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи. Представник позивача звернувся з клопотанням про відкладення підготовчого засідання у зв`язку з необхідністю підготовки заперечень на клопотання відповідача, яке було отримано лише напередодні засідання. Суд, заслухавши сторони та врахувавши відсутність заперечень відповідача, задовольнив клопотання позивача та відклав проведення підготовчого засідання на 13.11.2024.
13.11.2024 у підготовчому засіданні суд розглянув клопотання відповідача про призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи та дійшов висновку, що оцінка обґрунтованості висновку експерта та його співставлення з іншими доказами може бути здійснена лише під час розгляду справи по суті, а тому на стадії підготовчого провадження призначення повторної експертизи є передчасним. У зв`язку з цим суд ухвалою від 13.11.2024 відмовив у задоволенні клопотання відповідача про призначення повторної експертизи як передчасного. Разом з тим, враховуючи обмеженість часу підготовчого засідання, суд оголосив перерву у підготовчому засіданні до 18.12.2024.
Ухвалою суду від 13.12.2024 у зв`язку зі змінами у графіку судових засідань Господарського суду Черкаської області підготовче засідання у справі було призначено на 22.01.2025.
10.02.2025 у зв`язку із внесенням змін до графіка судових засідань суд повторно ухвалою суду змінив дату проведення підготовчого засідання на 19.02.2025.
19.02.2025 в підготовчому засіданні суд розглянув подані сторонами процесуальні 
клопотання, зокрема клопотання відповідача про поновлення процесуального строку для подання доказів та приєднання до матеріалів справи рецензії на висновок судового експерта, а також клопотання позивача про призначення додаткової комісійної судової будівельно-технічної експертизи. Суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення відповідачу пропущеного процесуального строку та задовольнив клопотання про приєднання рецензії на експертний висновок. Одночасно суд задовольнив клопотання позивача та призначив у справі додаткову комісійну судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручив експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України та зупинив провадження у справі на час проведення експертизи – з прийняттям відповідної ухвали 19.02.2025.
21.03.2025 в підготовчому засіданні, розглянувши клопотання директора Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, суд погодив проведення експертизи у строк, що перевищує 90 календарних днів у зв`язку зі значною завантаженістю експертів, постановив направити позивачу рахунок на оплату вартості експертизи та зобов`язав забезпечити її попередню оплату – з прийняттям судом відповідної ухвали.
Ухвалою суду від 06.06.2025 після надходження до суду матеріалів справи разом із висновком експертів за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи суд поновив провадження у справі та призначив проведення підготовчого засідання на 18.06.2025.
Ухвалою суду від 18.06.2025 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 10.09.2025.
Ухвалою суду від 10.09.2025 у зв`язку із припиненням повноважень судді К.І.Довганя, який раніше входив до складу колегії, та проведенням повторного автоматизованого розподілу справи між суддями, справу було передано на розгляд новому складу колегії суддів Господарського суду Черкаської області у складі головуючого судді Г.М.Скиби та суддів В.М.Грачова і О.В.Чевгуза та призначено проведення підготовчого засідання на 21.10.2025.
Ухвалою суду від 21.10.2025 у зв`язку із надання відповідачу строку на ознайомлення із поданою позивачем заявою про збільшення розміру позовних вимог, суд відклав проведення підготовчого засідання на 12.11.2025.
Ухвалою суду від 12.11.2025 суд задовольнив клопотання позивача та відклав проведення підготовчого засідання на 03.12.2025.
У зв`язку із припиненням електропостачання приміщення господарського суду 03.12.2025 судом відкладено проведення підготовчого засідання на 16.12.2025.
Ухвалою суду від 16.12.2025 прийнято заяву позивача від 21.10.2025 (вх.суду №15436/25 від 21.10.2025) про збільшення розміру позовних вимог; постановлено надалі розглядати справу з позовними вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Нібулон" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" про стягнення 255046404,59 грн страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування нерухомого майна (нерухомості), що є предметом іпотеки, від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування від 28.03.2017 №635.994119192.20123, зокрема: 109738856,74 грн страхового відшкодування, 2252336,95 грн неустойки (пені), 25681103,74 грн - 3% річних, 117374107,16 грн інфляційних втрат та відшкодування судових витрат; закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті у судове засідання 27.01.2026.
Ухвалою суду від 27.01.2026 - проведення судового засідання відкладено на 17.02.2026; витребувано від відповідача: оригінали всіх актів огляду пошкоджень майна позивача за період від 01.07.2027 до 05.07.2017; докази оформлення відмови позивача в підписанні акту пошкоджень; від позивача: спростування документів про відмову позивача в підписанні актів фіксації пошкоджень; документальне підтвердження наявних заборон від відповідача чи третіх осіб на відновлення пошкодженого майна.
Ухвалою суду від 17.02.2026 відкладено проведення судового засідання на 25.02.2026; зобов`язано сторони подати суду: письмове пояснення щодо обставин та подій, які сторони визнають за добровільною згодою і які є спірними (зокрема, надати перелік спірних доказів, на які особливо звернути увагу/спростувати тощо).
Ухвалою суду від 25.02.2026 з метою надання сторонам додаткового часу на підготовку до дебатів, проведення судового засідання відкладено на 11.03.2026.
Третя особа була належним чином повідомлена про дату, час і місце судових засідань (так, згідно з довідкою про доставку електронного листа, сформованою засобами підсистеми ЄСІТС "Електронний суд", документи в електронному вигляді "ГПК Ухвала ст.183 (Порядок проведення підготовчого засідання)" від 03.12.2025 у справі №925/1324/18 (суддя Скиба Г.М.) були надіслані одержувачу Публічному акціонерному товариству "Креді Агріколь Банк", в його електронний кабінет та доставлено до останнього, наприклад - 05.12.2025 о 18:06 год.), однак участі представника не забезпечила, про причини його неявки до суду не повідомила.
Відповідно до ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. 
У засіданні 11.03.2026 судом оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення та повідомлено учасників справи про час його проголошення – 11:00 год. 20 березня 2026 року.
20.03.2026 судом проголошено та приєднано до справи вступну і резолютивну частину рішення відповідно до приписів ст.ст.233, 240 ГПК України. 
Короткий виклад позицій позивача та відповідача щодо вимог позову.
Позивач у позовній заяві від 10.12.2018 №16710/3-18/27 (вх.суду №37111/18 від 13.12.2025, т.1) заявах про збільшення позовних вимог від 22.02.2019 №3107/3-19/27 (вхс.суду №5937/19 від 25.02.2025, т.4 а.с.157) та від 21.10.2025 (вх.суду №15436/25 від 21.10.2025, т.16 а.с.37), а також його представники у судових засіданнях, кожен окремо, позовні вимоги підтримали, і пояснили, що:
складений за результатами огляду місця страхової події та нерухомого майна 03.07.2017 та 04.07.2017 аварійним комісаром ТОВ "СОС Сервіс Україна" Кузьменком І.П. "Звіт про результати огляду майна/обладнання/ТЗ/вантаж/інше" для подальшого його оформлення (зокрема підписання) ТОВ СП "Нібулон" не надавався;
огляд місця події 05.07.2017 спеціалістами СОД "Гармідарова Ю.П." ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за результатами якого складено акт огляду і обстеження будівлі, будинку, споруди та встановлення стану майна №2043-1, був поверхневим, неповним, неретельним, а тому перелік пошкодженого і зруйнованого застрахованого майна, зафіксованого в цьому документі, не відповідає або лише частково відповідає дійсним обставинам страхової події, з чим ТОВ СП "Нібулон" не погоджується. Крім того, позивачу було надано для огляду лише фотокопію зазначеного акту, про що на оригіналі зроблено відповідний напис із застереженням про те, що зауваження до нього будуть надані додатково. Акт страхувальником не підписаний;
06.07.2017 начальником технічного відділу ПП "Юнайтед Лосс Аджастерс" Голего М.В., за результатами огляду майна спільно з директором з питань страхування майнових ризиків управління страхових продуктів ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" ОСОБА_3 та провідним фахівцем управління страхових продуктів ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" ОСОБА_4 , складено акт №1026 огляду майна (нежитлове/обладнання/комплекс нежитлових будов і споруд філіалу "Золотоніський" ТОВ СП "Нібулон"). Проте вказану компанію не було залучено до процесу врегулювання збитків і останньою оцінки матеріального збитку не проводилось; акт від 06.07.2017№1026 не був застосований страховиком для визначення розміру страхового відшкодування;
будь-який інший акт огляду місця події з переліком пошкодженого і знищеного застрахованого майна за результатами огляду останнього у термін, визначений п.20 договору обов`язкового страхування (протягом трьох робочих днів після надходження повідомлення) та п.45 Порядку і правил обов`язкового страхування, страховиком не був складений, а отже і підписом страхувальника не засвідчувався. Відтак, заперечення відповідача про належне виконання ним обов`язку з проведення огляду місця події та складення переліку пошкодженого майна є безпідставними та необґрунтованими;
зі змісту звіту суб`єктів оціночної діяльності ОСОБА_1 та ОСОБА_5 №17704-3446949 вбачається невідповідність визначеної останніми вартості матеріальних збитків дійсній вартості відтворення нерухомого майна до стану, в якому воно перебувало до настання страхового випадку (з урахуванням фізичного зносу), що підтверджується, зокрема: експертним висновком від 28.09.2018 №125-070, складеним експертом РТПП Миколаївської області Лесків С.А.; висновком експертів Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.засл.проф.М.С.Бокаріуса від 30.01.2019 №29198/1646-1673; відомостями, наведеними у відповіді ТОВ "Варіант Агро Буд" від 11.02.2019 №105 на запит ТОВ СП "Нібулон" від 08.02.2019 №2272/3-19/27. Таким чином, позивач вважає, що вказаний звіт є недостовірним доказом у справі;
страховик умисно ухилився від виконання зобов`язань з виплати страхувальнику страхового відшкодування, не провівши у визначений п.38.5 договором обов`язкового страхування строк (45 робочих днів після надходження заяви про настання страхового випадку) експертизи для визначення причин та розміру збитків, а також не склавши відповідно до п.20 договору страхового акту, який в силу ч.1 ст.25 Закону України "Про страхування" є однією із підстав для проведення виплати страхового відшкодування;
страхувальник, не погоджується із виплаченою страховиком сумою страхового відшкодування (19141269,33 грн), як такою, що не відповідає розміру завданих йому внаслідок настання страхового випадку реальних збитків і становить лише 9,44% від страхової суми (202758823,07 грн) за договором обов`язкового страхування. Відповідно до п.27-29 договору обов`язкового страхування, які відповідають положенням ч.17, 19 ст.9 Закону України "Про страхування", страхове відшкодування обмежене страховою сумою та визначається розміром завданих страхувальнику внаслідок настання страхового випадку прямих збитків, зокрема у розмірі вартості відтворення пошкодженого (частково зруйнованого), зіпсованого застрахованого майна до стану, в якому це майно перебувало до настання страхового випадку. Надана страхувальником кошторисна документація – зведений кошторисний розрахунок вартості об`єкта будівництва "Капітальний ремонт по ліквідації наслідків надзвичайної ситуації (стихійне лихо від 01.07.2017) з відновленням функціонування "Комплексу по прийманню і зберіганню зернових та олійних культур ТОВ СП "Нібулон" у м.Вознесенське Золотоніського району Черкаської області, вул.Залізнична,38" (лист від 11.12.2017 №16764/3-17/24) – прийнята страховиком без заперечень, зауважень та доповнень, що дало підстави страхувальнику вважати, що вказану кошторисну документацію буде враховано під час визначення розміру страхового відшкодування;
згідно з п.24, 25 договору страховик повинен прийняти рішення про виплату страхового відшкодування або про відмову у виплаті протягом 15 робочих днів з дня отримання документів, необхідних для встановлення факту обставин, причин настання страхового випадку та/або розміру завданих збитків, а виплатити страхове відшкодування – протягом 15 робочих днів після прийняття відповідного рішення. Зобов`язання з виплати страхового відшкодування відповідач мав виконати не пізніше 25.01.2018, однак здійснив виплату тільки 14.06.2018, відтак, з урахуванням виплаченої суми, мають місце порушення останнім свого зобов`язання за договором обов`язкового страхування з виплати страхового відшкодування, що полягають, зокрема у невиплаті страхового відшкодування у повному розмірі та у простроченні його виплати;
відповідно до експертного висновку експерта Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області ОСОБА_6 від 28.09.2018 №125-070 вартість завданих внаслідок настання страхового випадку (стихійного лиха 01.07.2017) фактичних збитків ТОВ СП "Нібулон", як власнику застрахованого за договором обов`язкового страхування нерухомого майна у розмірі вартості відтворення цього майна до стану, в якому воно перебувало до настання страхового випадку (з урахуванням фізичного зносу) складає 131173865,14 грн. Тож, із врахуванням суми, сплаченої на користь страхувальника (19141269,33 грн), страховик зобов`язаний сплатити позивачу 112032595,81 грн, а також нараховані на цю суму згідно з умовами договору (п.38.4, 43) штрафні санкції та відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України інфляційні втрати та 3% річних за порушення грошового зобов`язання;
в заяві про збільшення позовних вимог від 21.10.2025 (вх.суду №15436/25 від 21.10.2025) в основу розрахунку розміру позовних вимог позивачем покладено висновок експертів Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.засл.проф.М.С.Бокаріуса від 30.01.2019 №29198/1646-1673, згідно з яким розмір збитків (вартість будівельно-монтажних робіт, пов`язаних з усуненням наслідків стихійного лиха, та вартість відтворення пошкодженого, знищеного або втраченого внаслідок настання страхового випадку застрахованого майна до стану, в якому воно перебувало до настання цього страхового випадку), що були завдані внаслідок настання 01.07.2017 страхового випадку ТОВ СП "Нібулон", як власнику застрахованого майна за договором обов`язкового страхування нерухомого майна (нерухомості), що є предметом іпотеки, від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування від 28.03.2017 №635.994119192.20123 складає 135784274,00 грн. Відтак, позивач просить задовольнити у повному обсязі позовні вимоги до відповідача в сумі 255046404,59 грн, з них: 109738856,74 грн непогашена заборгованість за страховим відшкодуванням (135784274,00 грн розмір реальних збитків – 6904147,93 грн безумовна франшиза – 19141269,33 грн добровільно сплачене страхове відшкодування) + 2252336,95 грн пеня за період з 26.01.2018 до 25.07.2018 + 25681103,74 грн 3% річних за період з 26.01.2018 до 20.10.2025 + 117374107,16 грн інфляційних втрат за період з 26.01.2018 до 20.10.2025.
До прийняття рішення представники позивача заявили про необхідність проведення судом розподілу понесених позивачем витрат (зокрема, сплаченого судового збору, витрат на проведення експертиз, витрат на професійну правничу допомогу тощо). 
Відповідач у відзиві на позов від 10.01.2019 (вх.суду №799/19 від 10.01.2019) та його представник у судових засіданнях проти задоволення позову заперечили і пояснили, що:
відповідач визнає і не заперечує факти: укладення між сторонами договору обов`язкового страхування нерухомого майна (нерухомості), що є предметом іпотеки, від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування від 28.03.2017 №635.994119192.20123; отримання від позивача письмової заяви про настання збитку; проведення розслідування обставин події, що відбулась з майном позивача та встановлення розміру збитків на підставі висновку про оцінку вартості матеріальних збитків, завданих майну позивача; настання страхового випадку 01.07.2017 із застрахованим на підставі договору страхування майном позивача та складення страхового акту про виплату страхового відшкодування в сумі 19141269,33 грн; прийняття рішення про проведення виплати позивачу страхового відшкодування в сумі 19141269,33 грн на підставі страхового акту;
як на документ, який підтверджує та фіксує масштаб руйнувань застрахованого нерухомого майна, позивач посилається зокрема на матеріали "Технічного обстеження 33-17-ОБ", виконаного ПрАТ "Черкасицивільпромпроект"за замовленням позивача на підставі договору про виконання проектних робіт від 07.07.2017 №56-33-17. Разом з тим вказаний документ: не є належним доказом зазначених обставин та не повинен братися судом до уваги при вирішенні спору; містить ряд суперечностей щодо масштабів пошкоджень; з його змісту неможливо встановити, ким саме та в межах якого часового проміжку останній виконано (нелогічним вбачається проведення обстеження 06.07.2017, як зазначено в абз.1 стор.6 "Технічного обстеження 33-17-ОБ", ще до укладення договору від 07.07.2017 №56-33-17). Позивач самостійно не мав права проводити огляд пошкодженого майна 06.07.2017, тим більше без участі представників відповідача, присутніх в той же день на території ТОВ СП "Нібулон";
твердження позивача про невідповідність акту від 05.07.2017 №2043-1, складеного суб`єктом оціночної діяльності Гармідаровою Ю.П., положенням п.20 договору страхування не відповідають дійсності та є помилковими. Як вбачається зі змісту акту, огляд застрахованого майна проведено за участю технічного директора ТОВ СП "Нібулон" Підгородецького О.А., яким після складення акту отримано його копію, що засвідчено підписом, вчиненим із застереженням. Посилання позивача на неотримання оригіналу акту, чи незгоду з інформацією, відображеною в ньому, не можуть свідчити про непроведення огляду, його поверхневість чи й неповноту;
"Технічне обстеження 33-17-ОБ" не є документом, який встановлює суму реальних збитків, завданих застрахованому майну позивача. Так, згідно з умовами договору страхування, його предметом є майнові інтереси, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням нерухомим майном, що є предметом іпотеки. Відповідно до п.4 договору страхування, предметом іпотеки є нерухоме майно та земельна ділянка філії "Золотоніська". Перелік нерухомого майна наведений у додатку 2 до договору страхування. Як вбачається з назви Технічного обстеження №33-17-ОБ, кінцевою метою проведених розрахунків та досліджень є відновлення функціонування "Комплексу по прийманню і зберіганню зернових та олійних культур ТОВ СП "Нібулон", в той час, як ні зазначений комплекс, ні його належне функціонування як господарського суб`єкта, предметом страхування не було;
експертний висновок Товариства з обмеженою відповідальністю "Український інститут сталевих конструкцій ім.В.М.Шимановського" не може вважатись висновком експерта в розумінні ст.98 Господарського процесуального кодексу України з огляду на відсутність у Державному реєстрі оцінювачів інформації про Шимановського Олександра Віталійовича, як атестованого судового експерта;
висновок Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області від 28.09.2018 №125-070 не може бути об`єктивним та достовірним, оскільки базується на Технічному обстеженні 33-17-ОБ.
Відповідач заперечив щодо розподілу судом та покладення на відповідача понесених позивачем судових витрат, що не охоплюються судовим збором. 
Третя особа свою правову позицію щодо позову не висловила. 
Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:
28.03.2017 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (страховик, боржник, відповідач), Товариством з обмеженою відповідальністю "Нібулон" (страхувальник, кредитор, позивач) та Публічним акціонерним товариством "Креді Агріколь Банк" (вигодонабувач, третя особа) відповідно до Законів України "Про страхування", "Про іпотеку", Порядку і правил обов`язкового страхування предмета іпотеки від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2011 №358, укладено Договір обов`язкового страхування нерухомого майна (нерухомості), що є предметом іпотеки, від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування №635.994119192.20123 (т.1 а.с.24), за умовами якого: предмет договору – майнові інтереси, які не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням нерухомим майном (нерухомістю), що є предметом іпотеки (п.2); згідно з умовами цього договору страховик бере на себе зобов`язання відшкодувати страхувальнику/вигодонабувачу в межах страхової суми збитків, завданих внаслідок випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування нерухомого майна (нерухомості), що є предметом іпотеки (п.3); нерухоме майно (нерухомість), що є предметом іпотеки, нерухоме майно та земельна ділянка філії "Золотоніська", нерухоме майно та земельні ділянки філії "Решетилівська" (п.4); місцезнаходження майна філія "Золотоніська" – вул.Залізнична,38, с.Вознесенське, Золотоніський район, Черкаська область; філія "Решетилівська" – вул.Степова,33Б, с.Жовтневе, Решетилівський район, Полтавська область (п.5); договір іпотеки від 07.04.2016 №04/003/3337/ВКЛ та договір іпотеки від 01.04.2010 №03/003/3337/ВКЛ (п.6); страхова сума становить триста сорок п`ять мільйонів двісті сім тисяч триста дев`яносто шість грн 53 коп. (п.7); страховий тариф становить нуль цілих сто одинадцять десятитисячних – нерухомість, нуль цілих шість тисячних – земля % (п.8); безумовна франшиза становить шість мільйонів дев`ятсот чотири тисячі сто сорок сім грн 93 коп. (п.9); страховий платіж становить тридцять вісім тисяч сорок грн 25 коп. та вноситься до 15.04.2017 (п.10); максимальна сума відшкодування витрат, пов`язаних із запобіганням або зменшенням збитків у разі настання страхового випадку, становить 0 гривень (п.12); розмір страхового відшкодування не може перевищувати страхову суму, встановлену цим договором (п.13); страховим випадком вважається настання події за одним або кількома страховими ризиками, передбаченими цим договором, що призвело до знищення, пошкодження або псування застрахованого майна та завдання збитків страхувальнику/вигодонабувачу під час дії цього договору, в результаті чого виникає обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування в межах страхової суми (п.14); страховими ризиками за цим договором є: стихійне лихо. До стихійного лиха належать землетрус, зсув, обвал, осип, осідання земної поверхні, карстове провалля, ерозія ґрунту, каменепад, зливи, град, сильний снігопад, тиск снігу, що виник внаслідок сильного снігопаду, сильний мороз, сильна спека, сильний вітер, включаючи шквали і смерчі, сильні пилові бурі, сильне налипання снігу, високий рівень води (водопілля, повінь), підтоплення (підвищення рівня ґрунтових вод), сходження снігової лавини, сель, сильний туман, вітрогін, вітролом, удар блискавки, падіння дерев (14.1.1); події, що мають між собою прямий причинно-наслідковий зв`язок і сталися протягом 72 годин з початку впливу на майно першої події, що призвели до знищення, пошкодження або псування застрахованого майна, вважаються одним страховим випадком. У разі, коли знищення, пошкодження або псування застрахованого майна спричинені подіями, що сталися протягом 72 годи незалежно одна від одної, кожна з таких подій розглядається як окремий страховий випадок (п.15); не визнаються страховими випадками події, що сталися внаслідок: впливу ядерної енергії та іонізуючого випромінювання в будь-якій формі; військових дій, маневрів або здійснення інших військових заходів; громадянської війни, терористичного акту, масових заворушень або страйку; навмисних дій або скоєння злочину страхувальником/вигодонабувачем (їх працівниками, що діяли за дорученням (усним чи письмовим), або повнолітнім членом родини страхувальника, які призвели до настання страхового випадку; дій страхувальника/вигодонабувача (їх працівників), члена родини страхувальника або особи, що діяла за дорученням страхувальника або вигодонабувача (усним чи письмовим) у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння; помилок, допущених під час проектування застрахованого майна; експериментальних чи дослідницьких робіт (п.16); не підлягають відшкодуванню збитки, що виникли внаслідок: проведення вибухових робіт, крім випадків коли вони сталися не з вини страхувальника/вигодонабувача; постійного підвищення вологості всередині приміщення, дії цвілі, грибка тощо, крім випадків, коли вони сталися не з вини страхувальника/вигодонабувача; вилучення, конфіскації, реквізиції, арешту або знищення застрахованого майна за рішенням відповідних державних органів; недотримання страхувальником/вигодонабувачем чи повнолітнім членом його сім`ї, його працівником або особою, яка діяла за його дорученням (усним чи письмовим), умов утримання та експлуатації застрахованого майна; проведення капітального ремонту, який безпосередньо передував моменту завдання збитків без попереднього погодження зі страховиком, дефектів у застрахованих об`єктах, про які було відомо страхувальнику/вигодонабувачу до настання страхового випадку, але про які не було письмово повідомлено страховика; постійного виходу забруднювальних речовин, крім випадків, коли вони сталися не з вини страхувальника/вигодонабувача; псування застрахованого майна внаслідок фізичного зносу; постійної, регулярної або довготривалої термічної дії, впливу променів, газу, рідини, пару; проникнення у застраховані приміщення дощу, снігу, граду або води через незачинені вікна, двері, невідремонтований дах або інші отвори в будівлях, за винятком випадків, коли таке проникнення стало неможливим не з вини страхувальника/вигодонабувача або як наслідок страхового випадку; використання застрахованого майна не за його призначенням, якщо таке використання призвело до знищення, випадкового пошкодження або псування застрахованого майна; події, що сталися до початку дії цього договору; розкрадання застрахованого майна під час або безпосередньо після настання страхового випадку (п.17); не підлягають відшкодуванню непрямі збитки будь-якого характеру, включаючи втрачену вигоду, неустойку (штраф, пеня), моральну шкоду, судові витрати тощо (п.18); у разі настання події, яка за умовами договору може бути визнана страховим випадком, страхувальник зобов`язаний: негайно, як тільки йому стане відомо, але не пізніше ніж протягом двох днів, повідомити про настання події, що за умовами договору може бути кваліфіковано, як страховий випадок, органи, до компетенції яких належать питання ліквідації наслідків подій, передбачених цим договором та/або розслідування причин їх виникнення; негайно, як тільки страхувальнику стане відомо, але не пізніше ніж протягом двох робочих днів, у будь-який спосіб повідомити страховика та протягом 3-х робочих днів підтвердити повідомлення шляхом подання письмової заяви про настання страхового випадку (крім випадків, коли страхувальник не мав змоги подати заяву про настання страхового випадку у зазначений строк з поважних причин); вжити всіх можливих заходів для зменшення розміру збитків та для рятування застрахованого майна, в тому числі рекомендованих страховиком; забезпечити збереження стану предметів, які можуть бути речовим доказом причин настання страхового випадку; письмово погодити за страховиком початок проведення ремонтних або інших робіт, пов`язаних зі змінами фактичного стану пошкодженого застрахованого майна; подати страховику всі необхідні документи, що підтверджують настання страхового випадку та розмір збитків; надати страховику або його представнику можливість оглянути пошкоджене та/або знищене застраховане майно для з`ясування причин настання страхового випадку та розміру завданих збитків, брати участь у здійсненні заходів, спрямованих на зменшення розміру збитку та рятування застрахованого майна; письмово повідомити страховика про всі випадки одержання компенсації, повернення або відновлення третіми особами пошкодженого або знищеного застрахованого майна не пізніше, ніж протягом двох робочих днів після настання таких випадків; виконувати інші дії відповідно до обов`язків страхувальника, зазначених у цьому договорі, Порядку і правилах (п.19); страховик після надходження повідомлення про подію, яка за умовами цього договору може бути кваліфікована, як страховий випадок, зобов`язаний: оглянути застраховане майно протягом трьох робочих днів після надходження повідомлення; поінформувати протягом п`яти робочих днів після надходження від страхувальника заяви про настання страхового випадку вигодонабувача (іпотекодержателя) про надходження такої заяви; за участю страхувальника скласти акт огляду місця події та перелік пошкодженого і знищеного застрахованого майна, який посвідчується підписами страховика і страхувальника. Якщо страховик не забезпечив прибуття свого представника для огляду пошкодженого і знищеного застрахованого майна в узгоджені зі страхувальником/вигодонабувачем час і місце, страхувальник/вигодонабувач має право скласти акт огляду місця події самостійно, зазначивши в ньому про відсутність під час огляду представника страховика, після чого може розпочати відновлення пошкодженого застрахованого майна; забезпечити складення страхового акта (аварійного сертифіката) (п.20); виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком згідно з цим договором на підставі заяви страхувальника/вигодонабувача його правонаступника про виплату страхового відшкодування та страхового акта (аварійного сертифіката), що складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) за формою, визначеною страховиком (п.21); для отримання страхового відшкодування страхувальник/вигодонабувач подає страховикові: документи, що встановлюються особу та повноваження страхувальника/вигодонабувача або його представника; копії документів, що підтверджують майновий інтерес особи до застрахованого майна (Свідоцтво про право власності, державний акт про право власності на земельну ділянку, договір купівлі-продажу, дарування тощо), з пред`явленням оригіналів таких документів; витяг з Державного реєстру іпотек; документи компетентних органів, що підтверджують факт настання події, що має ознаки страхового випадку, відповідно до її характеру; перелік пошкодженого, знищеного або втраченого застрахованого майна; документи, що підтверджують розмір завданих збитків (бухгалтерські документи, рахунки, калькуляція бо кошторис на проведення ремонтних робіт); документи, що підтверджують розмір витрат страхувальника на здійснення заходів щодо рятування застрахованого майна, а також зменшення та/або запобігання збиткам; перелік осіб, відповідальних за завдані збитки, із зазначенням прізвища, імені та по батькові або найменування особи, місця реєстрації та/або проживання, місцезнаходження (у разі наявності таких осіб) (п.22); додатково до документів, передбачених пунктом 22 цього договору, вигодонабувач (іпотекодержатель), який має зареєстровані в установленому законодавством порядку права на застраховане майно чи вимоги до нього) подає страховику такі документи: заяву про задоволення вимоги за основним зобов`язанням із суми страхового відшкодування; копію документа, що підтверджує вчинення правочину, за яким виникає основне зобов`язання, забезпечене іпотекою; документи, що підтверджують наявність та розмір вимоги за основним зобов`язанням і пріоритет особи, яка подає заяву на виплату страхового відшкодування (п.23); рішення про виплату страхового відшкодування або про відмову у виплаті страховик повинен прийняти протягом 15 робочих днів з дати отримання документів, необхідних для встановлення факту, обставин, причин настання страхового випадку та/або розміру завданих збитків (п.24); страховик виплачує страхове відшкодування протягом 15 робочих днів після прийняття відповідного рішення у такому порядку: у сумі, що не перевищує розмір вимоги за основним зобов`язанням, - вигодонабувачу (іпотекодержателю, що має вищий пріоритет). Сума страхового відшкодування, яка перевищує розмір вимоги іпотекодержателя, що має вищий пріоритет, підлягає розподілу між іпотекодержателями, що мають нижчий пріоритет, та іншими кредиторами іпотекодавця відповідно до пріоритету та розміру їх зареєстрованих прав чи вимог; у сумі, що залишилася після виплати відшкодування вигодонабувачам (іпотекодержателям), - іпотекодавцю (п.25); розмір страхового відшкодування встановлюється у межах страхової суми та розміру завданих страхувальнику/вигодонабувачу прямих збитків з відрахуванням установленої договором франшизи та сум, отриманих страхувальником/вигодонабувачем, як відшкодування збитків від третіх осіб (п.27); збитки визначаються: у разі знищення застрахованого майна, якщо витрати на відтворення дорівнюють його вартості чи перевищують її або якщо майно не може бути відтворене – у розмірі вартості такого майна з відрахуванням вартості наявних залишків цього майна, придатних для подальшого використання; у разі пошкодження (часткового руйнування), псування застрахованого майна – у розмірі вартості відтворення такого майна до стану, в якому воно перебувало до настання страхового випадку (п.28); до вартості відтворення застрахованого майна включаються витрати на: матеріали, обладнання, устаткування, необхідні для відтворення такого майна; оплату робіт, послуг з відтворення такого майна (в тому числі виплата заробітної плати); доставку матеріалів до місця ремонту та інші витрати, необхідні для відтворення застрахованого майна до стану, в якому воно перебувало до моменту настання страхового випадку (п.29); вартість відтворення застрахованого майна визначається як сума витрат, зазначений й пункті 29 договору, з урахуванням вартості його зносу (п.30); до вартості відтворення застрахованого майна не включаються: витрати, пов`язані зі змінами або поліпшенням майна; витрати, пов`язані з тимчасовим (допоміжним) ремонтом або відновленням майна; інші витрати, сума яких перевищує витрати, необхідні для відтворення майна до стану, в якому воно перебувало до настання страхового випадку (п.31); сума всіх страхових відшкодувань за договором не може перевищувати зазначену в ньому страхову суму (п.33); страховик зобов`язаний: дотримуватись умов цього договору (п.38.1); вжити протягом двох робочих днів після того, як стане відомо про настання страхового випадку, заходів до оформлення документів, необхідних для своєчасної виплати страхового відшкодування (38.3); провести у разі настання страхового випадку виплату страхового відшкодування у передбачений цим договором строк. Страховик несе відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначений у цьому договорі (п.38.4); після надходження заяви про настання страхового випадку провести за свій рахунок у строк 45 робочих днів експертизу для визначення причин та розміру збитку (п.38.5); /.../ страхувальник зобов`язаний: своєчасно вносити страхові платежі в порядку і на умовах, визначених цим договором (п.39.1); негайно, як тільки йому стане відомо, але не пізніше ніж протягом двох днів, повідомити про настання події, що за умовами цього договору може бути кваліфікована як страховий випадок, органи, до компетенції яких належать питання ліквідації наслідків подій, передбачених Порядком і правилами, та/або розслідування причин їх виникнення (п.9.4); негайно, як тільки йому стане відомо, але не пізніше ніж протягом двох днів, повідомити страховика про настання страхового випадку або знищення чи пошкодження застрахованого майна незалежно від того, чи підлягають такі збитки відшкодуванню страховиком (п.39.5); після настання страхового випадку та припинення дії явищ, якій його спричинили, по можливості зберігати картину місця події, що має ознаки страхового випадку, без змін до прибуття представників страховика (п.39.7); подати страховику документи, зазначені в пункті 22 цього договору, що підтверджують настання страхового випадку, його причини та розмір збитків (п.369.8); надавати можливість огляду майна, що підлягає страхуванню згідно з цим договором (п.39.11); страховик має право: оглядати місце події, яке має ознаки страхового випадку, а також пошкоджене та знищене застраховане майно, не чекаючи повідомлення страхувальника про настання такої події (п.40.6); самостійно з`ясовувати причини, проводити розслідування обставин настання страхового випадку, робити запити про відомості, пов`язані із страховим випадком, до правоохоронних органів, банків, юридичних закладів, інших підприємств, установ та організацій, які можуть володіти інформацією про причини і обставини настання страхової події (п.40.7); страхувальник має право: одержати страхове відшкодування в розмірі та строки, визначені цим договором (п.41.2); у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно із законом (п.42); страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасну виплату страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику неустойки (пені) у розмірі 0,01% за кожний день прострочення (п.43); спори, що виникають між сторонами, вирішуються шляхом переговорів, у разі недостягнення згоди – в порядку, передбаченому законодавством (п.44); цей договір набирає чинності з 24 години за київським часом 15.04.2017, але не раніше ждати надходження першого страхового платежу на розрахунковий рахунок або в касу страховика, та діє до 24 години за київським часом 14.04.2018 (п.54); невід`ємною частиною цього договору є нижчезазначений додаток: заява-опитувальник №1 до договору (п.55).
Згідно з додатками до договору страхування:
№1 "Заява-опитувальник для укладення договору" (т.1 а.с.32): страхувальник – Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Нібулон" (п.1); строк страхування – з 15.04.2017 до 14.04.2018 (п.9); адреса місцезнаходження майна – вул.Залізнична, 38, с.Вознесенське, Золотоніський район, Черкаська область; вул.Степова,33Б, с.Жовтневе, Решетилівський район, Полтавська область (п.10); реквізити кредитного договору – від 14.08.2008 №1, від 26.03.2010 №003/3337/ВКЛ (п.11.1.1); реквізити договору іпотеки – договір іпотеки від 01.04.2010 №03/003/3337/ВКЛ і договір про внесення змін та доповнень №6; договір іпотеки від 07.04.2010 №04/003/3337/ВКЛ і договір про внесення змін та доповнень №6 (п.11.2.1); майно, що заявляється на страхування: нерухоме майно – страхова сума 339761004,91 грн; земельна ділянка – 5446391,62 грн; разом – 345207396,53 грн; адреса місця страхування 1 – вул.Залізнична,38, с.Вознесенське, Золотоніський район, Черкаська область; загальна площа території (приміщень) на якій зберігається застраховане майно – 153615 кв.м; адреса місця страхування 2 – вул.Степова,33Б, с.Жовтневе, Решетилівський район, Полтавська область; загальна площа територій (приміщень) на якій зберігається застраховане майно – 153615 кв.м;
№2 "Список заставного майна" (т.1 а.с.37): комплекс нежитлових будівель і споруд філії "Золотоніська" ТОВ СП "Нібулон", вул.Залізнична,38, с.Вознесенське, Золотоніський район, Черкаська область – страхова сума 202758823,07 грн; комплекс нежитлових будівель і споруд філії "Решетилівська" ТОВ СП "Нібулон" вул.Степова,33-Б, с.Жовтневе, Решетилівський район, Полтавська область – страхова сума 137002181,84 грн; земельна ділянка філії "Золотоніська" ТОВ СП "Нібулон", вул.Залізнична,38, с.Вознесенське, Золотоніський район, Черкаська область – страхова сума 4605364,16 грн (кадастровий номер 7121582000:06:003:0003); земельна ділянка філії "Решетилівська" ТОВ СП "Нібулон" вул.Степова,33-Б, с.Жовтневе, Решетилівський район, Полтавська область (кадастрові номери 5324280901:01:002:0043, 5324280901:01:002:0044, 5324280901:01:002:0032, 5324280901:01:002:0031) – страхова сума 841027,46 грн.
01.07.2017 на зазначеній території позивача в с. Вознесенське Золотоніського району трапилась подія природного характеру, яка за заявою страхувальника мала ознаки страхового випадку за договором страхування (стихійне лихо, пов`язане з гідрометеорологічними явищами), яка сторонами не заперечується, що підтверджується довідками: Вознесенської сільської ради №512/02-20 від 17.07.2017 та Золотоніської РДА №01-01-26/178 від 19.07.2017.
02.07.2017 страхувальник звернувся до страховика із заявою про настання страхового випадку та спричинення збитку (т.1 а.с.42), в якій зазначив такі відомості: дата події – 01.07.2017, приблизно о 19:00 – 19:30 год (п.4); місце події – вул.Залізнична,38, с.Вознесенське, Золотоніський район, Черкаська область (п.5); причина настання події – сильний вітер, ураган (п.6); обставини випадку та опис пошкоджень – внаслідок дії сильного вітру пошкоджено усі без винятку об`єкти на території комплексу нежитлових будівель і споруд філії "Золотоніська" ТОВ СП "Нібулон" разом із обладнанням, встановленим у них, зокрема, але не обмежуючись наступним списком пошкоджених або зруйнованих будівель і споруд: силоси для зберігання зерна, вагова, робоча вежа з верхніми галереями, сушарка, автомобілерозвантажувач з навісом, адміністративно-побутовий корпус, огорожа, більша частина скляних поверхонь (п.7); про подію повідомлено компетентні органи – Державна служба України з надзвичайних ситуацій в Золотоніському районі Черкаської області. дата повідомлення – 02.07.2017 (п.8); інформація про сторону винну в настанні події – винна сторона відсутня, збиток завдано природнім явищем (п.8); орієнтовний розмір збитку складає – розмір збитку потребує визначення (п.9).
03.07.2017 страховиком на лист страхувальника від 02.07.2017 №8768-1/3/17/24 направлено відповідь №5679-31 (т.1 а.с.41) про надання дозволу на проведення ремонтних та інших робіт, пов`язаних зі зміною фактичного стану пошкодженого майна, застрахованого за договорами від 28.03.2017 №6325.994119192.20123 та №251.994119191.20123, розчищення території від залишків і уламків та вжиття усіх можливих заходів для зменшення розміру збитків і для рятування майна страхувальника за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с.Вознесенське, вул.Залізнична,38, яке перебуває в аварійному стані або може загрожувати життю та здоров`ю людей.
У період з 03.07.2017 по 06.07.2017 (у перші дні після події) пошкоджене майно неодноразово оглядалося та обстежувалося відповідачем з залученими фахівців та організацій: аварійним комісаром ТОВ «СОС Сервіс Україна» (звіт за результатами огляду), СОД Гармідаровою Ю.П. (акт огляду та обстеження №2043-1), а також комісією за участю ПП «Юнайтед ЛоссАджастерс» (акт огляду №1026). Надалі, у межах формування та уточнення розміру збитків, здійснювалися також додаткові огляди (зокрема, акти огляду місця події від 20.12.2017 та 18.04.2018).
06.07.2017 на замовлення позивача виконавцем ПрАТ «Черкасицивільпромпроект» розпочало виконання робіт з технічного обстеження зруйнованого об`єкта нерухомого майна ТОВ "Нібулон" на промисловому майданчику в с. Вознесенське, за результатами якого було сформовано матеріали технічного обстеження об`єкта №33-17-ОБ (складова проєктної документації). На підставі проєктної документації, що включала матеріали технічного обстеження №33-17-ОБ, було складено кошторисну документацію (зведений кошторисний розрахунок). Відповідні правовідносини сторони (Нібулон та Цивільпроект) оформили окремим договором №56-33-17 від 07.07.2017.
11.12.2017 листом вих.№16764/3-17/24 позивач направив на адресу відповідача зазначений зведений кошторисний розрахунок із технічним обстеженням №33-17-ОБ.
18.12.2017 страховиком на лист страхувальника від 11.12.2017 вих.№16764/3-17/24 із доданою засвідченою копією Інвесторської кошторисної документації "Капітальний ремонт по ліквідації наслідків надзвичайної ситуації (стихійне лихо від 01.07.2017) з відновленням функціонування "Комплексу по прийманню і зберіганню зернових та олійних культур ТОВ СП "Нібулон" у с.Вознесенське, Золотоніського району, Черкаської області, вул.Залізнична,38" направлено відповідь за вих.№10706-31 (т.1 а.с.58) про те, що: сума розрахованого страхового відшкодування в розмірі 21225157,87 грн, зазначена в листі від 09.11.2017 №9710-31, є неостаточною і такою, що може бути змінена після опрацювання наданої кошторисної документації незалежними суб`єктами оціночної діяльності; електронна редакція акту огляду, складеного начальником технічного відділу ПП "Юнайтед Лосс Аджастерс" Голего М.В., не буде прийнята для розрахунку розміру страхового відшкодування.
09.01.2018  страхувальником на адресу страховика направлено лист вих.№250/3-18/24 (т.3 а.с.22) щодо надання акту огляду місця події та переліку пошкодженого і знищеного застрахованого майна (справи №№170703.02 та 170703.03).
15.05.2018 суб`єкт оціночної діяльності ФОП Гармідарова Ю.П. склала звіт №17704-3446949 про оцінку вартості матеріальних збитків, завданих власнику майна за адресою: вул. Залізнична, 38 в с. Вознесенське Золотоніського району Черкаської області, (т.3 а.с.31), який є невід`ємною частиною звіту №17704-3446949 та не може бути використаний окремо, яким визначено розмір збитків, спричинених стихійним лихом, у сумі 25936489,43 грн.
Проведеним Громадською організацією "Всеукраїнське об`єднання "Українське товариство оцінювачів" рецензуванням від 29.05.2018 №75-ВР звіту №17704-3446949 (т.3 а.с.113) встановлено, що: 1) залучені до проведення оцінки виконавці мали право на здійснення професійної оціночної діяльності за відповідними напрямами на дату виконання оцінки; 2) зібраних виконавцем звіту вихідних даних щодо характеристик об`єкта оцінки, ринкової та іншої інформації за обсягом та якістю достатньо для проведення оцінки відповідно до мети та обраного виду вартості; 3) реалізована в звіті концепція ринкової вартості не суперечить вимогам нормативно-правових документів, що діяли на дату оцінки, а також меті, з якою проводилась робота. Використані методичні підходи та процедури в цілому відповідають вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але мають недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки; 4) звіт №17704-3446949 про оцінку вартості матеріальних збитків, завданих власнику майна, що знаходиться за адресою: Черкаська область, с.Вознесенське, вул.Залізнична,38 виконаний суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем Гармідаровою Юлією Петрівною, що діє на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності від 18.07.2016 №546/16 та суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем Кривошеєвим О.Ю., що діє на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності від 26.03.2018 №261/18, класифікується як такий, що в цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки.
04.06.2018 страховиком на підставі наступних вихідних даних: страхова сума – 345207396,53 грн (джерело – 635.994119192.20123); ліміт відповідальності на момент настання страхового випадку – 202758823,08 грн (джерело – 635.994119192.20123); вартість відновлювальних робіт з урахуванням зносу – 26045417,26 грн (джерело – звіти про оцінку №17704-3446949, 17704-3446949/1), – складено страховий акт №170703.02 (т.3 а.с.117), та здійснено розрахунок страхового відшкодування/матеріального збитку в сумі 26045417,26 грн (зокрема: 6904147,93 грн – безумовної франшизи; 19141269,33 грн – страхового відшкодування) та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування по страховій події в сумі 19141269,33 грн страхувальнику (Нібулон).
14.06.2018 на підставі розпорядження №170703.02 (т.3 а.с.118) страховиком здійснено виплату страхувальнику (Нібулон) 19141269,33 грн страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням №228 з призначенням платежу: "Страх.відшкодування зг.дог. 635.994119192.20123 від 28.03.2017 без ПДВ" (т.3 а.с.119).
28.09.2018 експертом Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області Лесків С.А. за результатами проведеної за замовленням страхувальника судової будівельно-технічної експертизи з визначення вартості збитків, завданих Товариству з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарському підприємству "Нібулон", як власнику застрахованого за договором майна, що знаходиться за адресою: вул.Залізнична,38, с.Вознесенське, Золотоніський район, Черкаська область, внаслідок стихійного лиха, яке відбулось 01.07.2017, на підставі наданих документів: договору від 28.03.2017 №635.994119192.20123 обов`язкового страхування нерухомого майна (нерухомості), що є предметом іпотеки від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування" зі списком заставного майна до цього договору; договору №251.994119191.20123 "Добровільного страхування майна юридичних осіб" з переліком рухомого майна (обладнання) філії "Золотоніська" ТОВ СП "Нібулон" до цього договору; проектної документації "Комплекс по прийманню, зберігання та відвантаженню зерна ТОВ СП "Нібулон" в с.Вознесенське Золотоніського району Черкаської області з робочими й виконавчими кресленнями; технічного обстеження 33-17-ОБ "Капітальний ремонт по ліквідації наслідків надзвичайної ситуації (стихійне лихо від 01.07.2017) з відновленням функціонування комплексу по прийманню, зберіганню та відвантаженню зернових та олійних культур ТОВ СП "Нібулон" у м.Вознесенське, Золотоніського району, Черкаської області по вул.Залізничній,38", виконаного ПрАТ "Черпкасицивільпромпроект", до складу якого включені: 1) Результати технічного обстеження нежитлових будівель і споруд. Визначення та оцінка їхнього стану; 2) Практичні рекомендації щодо вжиття заходів по виконанню експлуатаційних властивостей об`єкта, забезпечення надійності та безпеки під час подальшої його експлуатації; 3) Схема пошкодження та знищення будівель і споруд (разом з металоконструкціями, обладнанням, інженерними мережами та системами, що входять до їх складу; 4) Перелік пошкодження та знищення будівель і споруд (разом з металоконструкціями, обладнанням, інженерними мережами та системами, які входять до їх складу); 5) Дефектні відомості; проектної документації "Капітальний ремонт по ліквідації наслідків надзвичайної ситуації (стихійне лихо 01.07.2017) з відновлення функціонування "Комплексу по прийманню і зберіганню зернових та олійних культур ТОВ "СП "Нібулон" у с.Вознесенське, Золотоніського району, Черкаської області, вул.Залізнична,38" шифр: 33-17-ОБ, 33-17-АБ та 33-17-КМ, розроблена Черкаським інститутом ПрАТ "Черкасицивільпромпроект"; матеріалів фото- та відеоз`йомки пошкодженого та знищеного врезультаті настання страхового випадку (стихійне лихо 01.07.2017) майна філії "Золотоніська" ТОВ СП "Нібулон" за адресою: с.Вознесенське, Золотоніський район, Черкаська область, вул.Залізнична,38; інвесторської кошторисної документації ТОВ СП "Нібулон", а саме: зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва "Капітальний ремонт ліквідації наслідків надзвичайної ситуації (стихійне лихо від 01.07.2017) з відновленням функціонування "Комплексу по прийманню і зберіганню зернових та олійних культур ТОВ СП "Нібулон" у с.Вознесенське, Золотоніського району, Черкаської області, вул.Залізнична,38", складено висновок №125-070 (т.2 а.с.1), згідно з яким: вартість завданих внаслідок настання страхового випадку (стихійного лиха 01.07.2017) фактичних збитків ТОВ СП "Нібулон" (за проектною документацією Комплекс по прийманню і зберіганню зернових та олійних культур) за адресою: с.Вознесенське Золотоніського району Черкаської області, вул.Залізнична,38, визначена у розмірі вартості відтворення цього майна до стану, в якому воно перебувало до настання страхового випадку (з урахуванням фізичного зносу) складає: 131173865,14 грн – вартість відтворення пошкодженого та знищеного нерухомого майна (місцезнаходження: вул.Залізнична,38, с.Вознесенське, Золотоніський район, Черкаська область), застрахованого за договором від 28.03.2017 №635.994119192.20123 обов`язкового страхування нерухомого майна (нерухомості), що є предметом іпотеки, від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування; 3669331,95 грн – вартість відтворення пошкодженого майна (місцезнаходження: вул.Залізнична,38, с.Вознесенське, Золотоніський район, Черкаська область), застрахованого за договором від 28.03.2017 №251.994119191.20123 добровільного страхування майна юридичних осіб.
30.01.2019 експертами Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.засл.проф.М.С.Бокаріуса Капліним Р.Б. та Кириленко С.А. за результатами проведення комісійної будівельно-технічної експертизи на підставі наданих документів: "Капітальний ремонт по ліквідації наслідків надзвичайної ситуації (стихійне лихо від 01.07.2017) з відновленням функціонування комплексу по прийманню, зберіганню та відвантаженню зернових та олійних культур ТОВ СП "Нібулон" у с.Вознесенське, Золотоніського району, Черкаської області по вул.Залізничній,38. Технічне обстеження 33-17-ОБ", виконаного Черкаським інститутом ПрАТ "Черкасицивільпромпроект"; "Капітальний ремонт по ліквідації наслідків надзвичайної ситуації (стихійне лихо від 01.07.2017) з відновленням функціонування комплексу по прийманню, зберіганню та відвантаженню зернових та олійних культур ТОВ СП "Нібулон" у с.Вознесенське, Золотоніського району Черкаської області по вул.Залізнична,38. Додаток №7. Дефектні відомості 33-17-ОБ", виконаного Черкаським інститутом ПрАТ "Черкасицивільпромпроект"; експертного висновку за результатами виконання досліджень щодо визначення розміру реальних збитків, завданих замовнику, як власнику застрахованого майна, внаслідок настання 01.07.2017 страхового випадку та відповідно до додатку №1 до договору на виконання робіт від 20.07.2018 №31921, виконаного ТОВ "Український інститут сталевих конструкцій ім.В.М.Шимановського",- складено висновок №29198/1646-1673 (т.2 а.с.163), згідно з яким розмір збитків (вартість будівельно-монтажних робіт, пов`язаних з усуненням наслідків стихійного лиха, та вартість відтворення пошкодженого, знищеного або втраченого внаслідок настання страхового випадку застрахованого майна до стану, в якому воно перебувало до настання цього страхового випадку), що були завдані внаслідок настання 01.07.2017 страхового випадку ТОВ СП "Нібулон" як власнику застрахованого майна за договором обов`язкового страхування нерухомого майна (нерухомості), що є предметом іпотеки, від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування від 28.03.2017 №635.994119192.20123, складає 135784274,00 грн.
Не погоджуючись із розміром визначеної та проведеної суми відшкодування відповідачем, позивач звернувся із позовом в Господарський суд Черкаської області та просить (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) стягнути з відповідача 255046404,59 грн страхового відшкодування та обтяжень на суму боргу за договором обов`язкового страхування нерухомого майна (нерухомості), що є предметом іпотеки, від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування від 28.03.2017 №635.994119192.20123, зокрема: 109738856,74 грн страхового відшкодування, 2252336,95 грн неустойки (пені), 25681103,74 грн - 3% річних, 117374107,16 грн інфляційних втрат та відшкодування судових витрат.
У позовній заяві позивач зазначає, що попри визнання події 01.07.2017 страховим випадком та здійснення виплати 19141269,33 грн, зазначена сума є неспівмірною із реальними збитками позивача, які він поніс внаслідок настання страхового випадку, оскільки відповідач визначив розмір страхового відшкодування без урахування: фактичного обсягу пошкоджень, вимушених витрат позивача на відновлення діяльності елеватора до збору врожаю 2017; наданих позивачем матеріалів щодо відновлення майна, а також інших витрат, необхідних для відтворення застрахованого майна до стану, в якому воно перебувало до моменту настання страхового випадку. Позивач посилається, зокрема, на умови договору страхування, а також на документи, якими, на його думку, підтверджено масштаб стихійного лиха та характер пошкоджень. Також позивач стверджує про порушення відповідачем процедур врегулювання (неналежне оформлення та ненадання актів огляду й переліку пошкодженого майна, ненадання вихідних даних та документів, на підставі яких здійснено розрахунок), у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача заявлену ним суму страхового відшкодування та нараховані фінансові санкції та обтяження боргу у межах ціни позову.
Відповідач категорично заперечував проти задоволення позову з заявлених підстав 
і обґрунтувань та зазначав, що страховий випадок від 01.07.2017 був прийнятий до врегулювання, проведено первинні огляди застрахованого майна в с. Вознесенське, складено страховий акт і здійснено виплату страхового відшкодування у сумі 19141269,33 грн, тоді як заявлений позивачем розмір стягнення (недоплати коштів на відшкодування пошкоджень промислового об`єкта) є необґрунтованим. На думку відповідача, для об`єктивного визначення розміру збитків вихідними мають бути первинні матеріали оглядів, виконаних у перші дні після події (акти огляду, фотоматеріали, дефектні відомості тощо), а також проектна документація і технічні паспорти пошкоджених будівель і споруд, а відшкодування збитку має проводитися на підставі фактичних витрат на проведені підрядні роботи за формами КБ-2в, КБ-3. Натомість докази, на які посилається позивач (зокрема технічне обстеження та похідні висновки), не дають достовірної картини обсягу пошкоджень саме в момент настання події 01.07.2017 або містять суперечності. Відповідач також наголошує, що страхове відшкодування не охоплює понесені позивачем витрати, пов`язані зі змінами або поліпшенням нерухомого майна порівняно зі станом на момент страхування, оскільки майно має бути відновлене до стану, в якому воно перебувало на момент страхової події саме 01.07.2017, та що при розрахунках позивача не враховано відсоток нормального експлуатаційного зносу пошкодженого майна позивача, що впливає на кінцевий розмір відшкодування.
У судовому засіданні представники позивача вимоги підтримали, вказали на необхідність дослідження таких документів: 
1. Договору обов`язкового страхування нерухомого майна від 28.03.2017 №635.994119192.20123;
2. Заяви ТОВ СП "Нібулон" про настання страхової події від 02.07.2017 та спричинення збитку;
3. Листа ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" від 03.07.2017 №5679-31;
4. Листа ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" від 07.07.2017 №5715-31;
5. Листа ТОВ СП "Нібулон" від 11.12.2017 №16764/3-17/24;
6. Листа ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" від 18.12.2017 №10706-31;
7. Акта №2043-1 від 05.07.2017 огляду та обстеження будівлі;
8. Листа ТОВ "Вулкан-2012";
9. Документації "Технічне обстеження 33-17-ОБ" – "Капітальний ремонт по ліквідації наслідків надзвичайної ситуації (стихійне лихо від 01.07.2017) з відновленням функціонування "Комплексу по прийманню і зберіганню зернових та олійних культур ТОВ СП "НІБУЛОН" у с.Вознесенське Золотоніського району Черкаської області, вул.Залізнична, 38", виконане ПрАТ "Черкасицивільпромпроект";
10. Договору про виконання проектних робіт від 07.07.2017 №56-33-17;
11. Акта від 07.08.2017 №138 здачі-приймання виконаних проектних робіт;
12. Експертного висновку за результатами виконання досліджень щодо визначення розміру реальних збитків, завданих замовнику, як власнику застрахованого майна, внаслідок настання 01.07.2017 страхового випадку та у відповідності з Додатком №1 до Договору №31921 на виконання робіт від 20.07.2018, підготовлений ТОВ "Український інститут сталевих конструкцій ім. В.М. Шимановського" (надалі – висновок інституту ім.В.М. Шимановського);
13. Договору від 20.07.2018 №31921 на виконання робіт;
14. Акта від 07.09.2018 здачі-приймання робіт за договором №31921;
15. Експертного висновку РТПП Миколаївської області від 28.09.2018 №125-070;
16. Договору про надання послуг від 13.09.2018 №71;
17. Рахунку від 17.09.2018 №125-0070 та акта приймання-передачі від 03.10.2018 №125-0070;
18. Висновку експертів Харківського НДІСЕ від 30.01.2019 №29198/1646-1673;
19. Договору від 18.12.2018 №NB-2809-18;
20. Платіжних доручень від 21.12.2018 №94647, від 06.02.2019 №5767;
21. Рецензії від 26.05.2018 та від 29.05.2018 №7513Р;
22. Висновку експерта Лісниченко С.В. від 08.05.2019 №9292;
23. Висновоку експертів Черкаського відділення КНДІСЕ від 13.09.2019 №1402/1980-2010/2174-2187/19-23;
24. Консультативного висновку з рецензування висновку експертів Харківського НДІСЕ від 30.01.2019 №29198/1646-1673;
25. Висновку експертів Дніпропетровського НДІСЕ від 12.04.2024 №3562-21;
26. Висновку експертів Дніпропетровського НДІСЕ від 29.04.2025 №600-25;
27. Рецензії на висновок експертів Дніпропетровського НДІСЕ від 12.04.2024 №3562-21;
28. Пояснення судового експерта Черкаського відділення КНДІСЕ Рубель А.В. (протокол судового засідання від 05.12.2019);
29. Пояснення посадових осіб ПрАТ "Черкасицивільпромпроект" (протокол судового засідання від 16.01.2020);
30. Пояснення генерального директора ТОВ "Український інститут сталевих конструкцій ім. В.М. Шимановського" (протокол судового засідання від 11.12.2020);
31. Документації, наданої Дніпропетровському НДІСЕ для проведення комплексної будівельно-технічної судової експертизи.
Відповідач вимоги заперечив та просив суд дослідити: 
1. Договір обов`язкового страхування нерухомого майна №635.994119192.20123 від 28.03.2017; 
2. Технічне обстеження 33-17-ОБ ПрАТ "Черкасицивільпромпроект" акт від 07.08.2017 №138; 
3. Звіт №17704-3446949 від 15.05.2018 ФОП Гармідарової та ФОП Кривошеєва; 
4. Рецензію Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності від 23.05.2018;
5. Рецензію ГО "Всеукраїнське об`єднання "Українське товариство оцінювачів" від 28.05.2018; 
6. Висновок експертів Харківського НДІСЕ від 30.01.2019 №29198/1646-1673; 
7. Висновок експерта Лісниченко С.В. від 08.05.2019 №9292;
8. Консультативний висновок з рецензування ТОВ "Незалежний інститут судових експертиз" від 07.06.2019; 
9. Консультативний висновок з рецензування ТОВ "Незалежний інститут судових експертиз" від 08.11.2019;
10. Висновок експертів Дніпропетровського НДІСЕ від 12.04.2024 №3562-21; 
11. Рецензія на висновок експертів Прохорова-Лукіна Г.В. та Руднєва С.С. від 29.01.2025;
12. Висновок експертів Дніпропетровського НДІСЕ від 29.04.2025 №600-25; 
13. Клопотання про повторну експертизу та додатки до цього клопотання.
Судом досліджено у судовому засіданні запропоновані учасниками документи в їх послідовності.
Оцінюючи пояснення учасників та докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до повного задоволення.
Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення" при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.
При цьому суд оцінюючи відповідні доводи сторін зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) у своїх рішеннях вже неодноразово наголошував на необхідності відображення у рішеннях національного суду достатніх мотивів, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін. Указане зобов`язує суд обґрунтовувати свої міркування об`єктивними аргументами. Однак, обсяг обов`язку мотивування може змінюватися залежно від характеру рішення і має аналізуватись у світлі обставин конкретної справи.
Зокрема, у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland) ЄСПЛ зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення ЄСПЛ від 1 липня 2003 року, заява №37801/97, п. 36).
Водночас, незважаючи на те, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі – Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від його характеру (рішення ЄСПЛ у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Отже, суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене у справі питання, однак з рішення має бути чітко зрозуміло, що судом взято до уваги основні доводи сторін та на них надано обґрунтовану відповідь. Ступінь необхідності детально мотивувати аргументи сторін визначається судом з урахуванням обставин справи. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.
Відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу України (надалі – ГПК України) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З урахуванням призначення та проведення численних судових і додаткової експертиз, а також дії карантинних обмежень, правового режиму воєнного стану, відключень енергопостачання та оголошення повітряних тривог у м. Черкаси та Черкаському регіоні і ризиків повітряних ударів російською федерацією, в Господарському суді Черкаської області було встановлено особливий режим роботи та запроваджено відповідні організаційні заходи. 
Справу розглянуто у розумні строки, ураховуючи вищевказані обставини та факти.
Суд відзначає, що у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантується "процесуальна" справедливість, тобто змагальні провадження, у процесі яких у суді на рівних засадах заслуховуються аргументи сторін (рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) "StarCateEpilektaGevmataandOthers v. Greece" від 06.07.2010 №54111/07).
Згідно з вимогами ч.3 ст.5 Господарського кодексу України (надалі – ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства (діючого на момент виникнення правовідносин).
Відповідно до ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Частина 2 ст.13 Цивільного кодексу України (надалі – ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.
Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (такий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №916/1415/19, від 02.02.2021 у справі №925/642/19).
Також, з огляду на предмет спору, суду при його вирішенні належить встановити: 1) чи підпадає заявлена подія під визначення страхового випадку в межах погодженого ризику; 2) чи підтверджено належними та допустимими доказами причинно-наслідковий зв`язок між стихійним явищем і пошкодженнями; 3) чи обґрунтовано визначено розмір збитків та чи дотримано процедури врегулювання.
Враховуючи викладене та з огляду на те, що сторонами не заперечуються наступні фактичні обставини справи, а саме: укладення між позивачем, відповідачем та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог – договору обов`язкового страхування нерухомого майна (нерухомості), що є предметом іпотеки, від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування від 28.03.2017 №635.994119192.20123, із визначення застрахованого майна і покриття за ризиком "стихійне лихо"; настання страхової події 01.07.2017 і належне повідомлення страховика 02.07.2017 про настання страхового випадку та здійснення страховиком виплати у сумі 19141269,33 грн на користь позивача, а отже, причиною виникнення спору між сторонами у справі стало питання щодо обґрунтованості визначеного розміру збитків та дотримання передбаченої договором і законом процедури врегулювання страхового випадку, відновлення порушеного права позивача та отримання справедливого відшкодування понесених ним витрат на ремонт та відновлення майна за рішенням суду, з чим звернувся позивач в Господарський суд Черкаської області. 
Відповідач вимоги заперечив та просить в позові відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю. 
Юридичний статус учасників: 
Позивач є самостійною юридичною особою, суб`єктом господарювання на сільськогосподарському ринку послуг зберігання, доробки та переробки продукції, з визначенням видів діяльності, з присвоєнням коду ЄДРПОУ та внесенням в реєстр всіх необхідних даних. 
Відповідач є самостійною ліцензованою юридичною особою, суб`єктом господарювання на ринку страхових послуг України з визначенням видів діяльності, з присвоєнням коду ЄДРПОУ та внесенням в реєстр всіх необхідних даних. 
Третя особа є самостійною ліцензованою юридичною особою, суб`єктом господарювання на ринку банківських та супутніх послуг України, з визначенням видів діяльності, з присвоєнням коду ЄДРПОУ та внесенням в реєстр всіх необхідних даних. 
Предмет спору: визначає позивач як стягнення суми страхового відшкодування, обтяженого інфляційними втратами, 3% річних та пенею. 
Застосування судом норм права до спірних відносин:
Відносини у сфері страхування урегульовано, зокрема, главою 67 розділу ІІІ ЦК України, Законом України "Про страхування" від 07.03.1996 №85/96-ВР та Порядком і правилами обов`язкового страхування предмета іпотеки від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2011 №358 (діючих на час виникнення спірних взаємовідносин).
За змістом ч.1 ст.16 Закону України "Про страхування" та ст.979 ЦК України договір страхування – це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Договори страхування укладаються відповідно до Правил страхування.
Чинність договору обов`язкового страхування нерухомого майна (нерухомості), що є предметом іпотеки, від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування від 28.03.2017 №635.994119192.20123 - не ставиться учасниками справи під сумнів. 
Суд враховує презумпцію правомірності правочину – приписи ст.204 ЦК України. 
Відповідно до ст.22 ЦК України: 1.Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 2. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). 3. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. 4. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.
Чинний ЦК України не дає визначення шкоди, але встановлює способи її відшкодування. Згідно з ст.1192 ЦК України потерпілому надається право вибору способу відшкодування шкоди як найбільш прийнятного для нього, однак кінцеве рішення залишається за судом. 
Відповідно до ст.1192 ЦК України: 1. Якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно зі ст.8 Закону України "Про страхування" страховим ризиком є певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання, а страховим випадком – подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Стаття 982 ЦК України визначає однією з суттєвих умов договору страхування розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума).
Стаття 9 Закону України "Про страхування" визначає, що страхова виплата – це грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку, а страхове відшкодування є страховою виплатою, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.
Відповідно до ч.4 ст.9 Закону України "Про страхування" розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.
При страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування (ч.15 ст.9 Закону України "Про страхування").
Відповідно до ст.25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
За змістом Постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2011 №358 "Про затвердження Порядку і правил обов`язкового страхування предмета іпотеки від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування" (надалі – Порядок), а також відповідних умов Договору обов`язкового страхування предмета іпотеки від 28.03.2017 №635.994119192.20123 (надалі – договір, договір страхування), обов`язкове страхування предмета іпотеки здійснюється за встановленими державою правилами, а права й обов`язки сторін, процедура фіксації події та врегулювання збитку визначаються Порядком і Договором. 
Пункти 44, 45 Порядку і правил встановлюють обов`язки страхувальника негайно (але не пізніше 2 днів) письмово повідомити компетентні органи та страховика, вжити заходів зі зменшення збитків, зберегти стан майна/докази, погодити початок ремонтних робіт і надати документи та доступ до огляду. Страховик, своєю чергою, зобов`язаний у визначені строки оглянути майно, повідомити вигодонабувачів, за участю страхувальника оформити акт огляду та забезпечити складення страхового акта (аварійного сертифіката). 
Аналогічні за змістом норми містяться у п.п.19, 20 договору. 
Пунктом 46 Порядку та п.24 договору страховик приймає рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування протягом 15 робочих днів після надходження документів, необхідних для встановлення факту, обставин, причин настання страхового випадку та/або розміру завданих збитків. 
Пунктом 47 Порядку та п.27 договору розмір страхового відшкодування встановлюється у межах страхової суми та розміру завданих страхувальнику/вигодо набувачу прямих збитків з відрахуванням установленої договором обов`язкового страхування іпотеки франшизи та сум,отриманих страхувальником/вигодонабувачем, як відшкодування збитків від третіх осіб.
Приписами абз. 2 п. 48 Порядку та абз.2 п.28 договору збитками визначаються, зокрема, у разі пошкодження (часткового руйнування), псування застрахованого майна – у розмірі вартості відтворення такого майна до стану, в якому воно перебувало до настання страхового випадку.
Відповідно до п.49 Порядку та п.29 договору до вартості відтворення застрахованого майна включаються витрати на: матеріали, обладнання та оснащення, необхідні для відтворення такого майна; оплату робіт, послуг з відтворення такого майна (в тому числі виплата заробітної плати); доставку матеріалів до місця ремонту та інші витрати, необхідні для відтворення застрахованого майна достану, в якому воно перебувало до настання страхового випадку.
Як було встановлено судом і не заперечується сторонами, 01.07.2017 стався страховий випадок природничого характеру – пошкодження та руйнування майна позивача на його промисловому майданчику СП "Нібулон" в с.Вознесенське Золотоніського району, а на наступний день (тобто 02.07.2017) позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою. 
04.06.2018 відповідачем складено страховий акт за №170703.02, а 14.06.2018 – здійснено страхове відшкодування у розмірі 19141269,33 грн на користь позивача (застрахованої особи).
З матеріалів справи вбачається, що позивачем дотримано передбачену п.44 Порядку та п.19 договору процедуру врегулювання страхового випадку, а саме, своєчасно повідомлено відповідача про настання страхової події, забезпечено допуск уповноважених представників відповідача до огляду пошкодженого майна, а також у встановлені строки надано всі необхідні документи, що підтверджують настання страхової події та розмір завданих збитків, зокрема 11.12.2017 направлено на адресу відповідача кошторисну документацію (зведений кошторисний розрахунок вартості відновлювальних робіт) супровідним листом вих.№16764/3-17/24, як документ, необхідний для визначення розміру збитків і врегулювання страхового випадку.
За таких обставин суд вважає, що саме з моменту отримання (з 11.12.2017) від позивача кошторисної документації та матеріалів технічного обстеження у відповідача був достатній обсяг даних для прийняття рішення щодо розміру страхового відшкодування. Натомість відповідач не довів, що після отримання зазначених документів він належним чином повідомив позивача про конкретний перелік відсутніх документів, без яких неможливо було прийняти рішення про виплату. Так само не доведено, що страховик скористався передбаченими договором механізмами витребування додаткових документів у достатньому та своєчасному обсязі. Отже, доводи відповідача про неповноту пакета документів суд розцінює як спосіб обґрунтування прострочення виплати, а не як обставину порушення зобов`язання позивачем, підтверджену належними та допустимими доказами.
Відтак, з урахуванням погоджених договором строків у п.24, 25 (15 робочих днів для прийняття рішення та 15 робочих днів для здійснення виплати), граничною датою виконання відповідачем обов`язку зі сплати страхового відшкодування є 25.01.2018.
Враховуючи викладені обставини, суд виходить із того, що з 26.01.2018 для відповідача розпочався перебіг прострочення виконання грошового зобов`язання щодо страхової виплати, оскільки у визначений договором строк страхове відшкодування не було виплачено.
Щодо зведеного кошторисного розрахунку та матеріали "Технічного обстеження 33-17-ОБ", суд оцінює їх як письмові докази і вважає їх належними та допустимими у розумінні ст.73, 76-78, 91 ГПК України, оскільки вони складені відповідним суб`єктом та спрямовані на доведення обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, зокрема щодо обсягу пошкоджень, технічного стану об`єкта та обґрунтування вартості відновлювальних робіт. 
Під час розгляду справи судом встановлено, що технічне обстеження пошкодженого промислового об`єкту позивача виконано компетентним суб`єктом експертної діяльності – відповідальним виконавцем ПрАТ "Черкасицивільпромпроект" (експертом будівельним Коваленко Г.I., кваліфікаційний сертифікат серії від 07.02.2013 АЕ №001425), а його зміст спрямований на фіксацію технічного стану, переліку пошкоджень (знищення) майна та дефектних відомостей щодо стану майна, тобто на доведення обставин, що входять до предмета доказування у частині обсягу пошкоджень і необхідних відновлювальних заходів по майновому комплексу в с.Вознесенське Золотоніського району.
Доводи відповідача про те, що огляд пошкодженого майна мав проводитися виключно спільно з представниками страховика, суд визнає необґрунтованими, оскільки положення договору страхування та Порядку покладають на страхувальника обов`язок забезпечити безперешкодний доступ представників страховика до пошкодженого та/або знищеного застрахованого майна для з`ясування причин настання страхового випадку та розміру завданих збитків. Водночас ці положення не встановлюють для страхувальника обов`язку проводити будь-які огляди виключно спільно із страховиком або заборони залучати третіх осіб для технічного обстеження з метою підготовки проектно-кошторисної документації щодо ремонту чи відновлення майна. Крім того, з наданих матеріалів випливає, що до початку робіт ПрАТ "Черкасицивільпромпроект" місце події та майно елеваторного комплексу позивача вже оглядалися залученими страховиком особами 03– 05.07.2017, а 06.07.2017 огляд проводився, зокрема, за участю працівників ПрАТ "СК "ПЗУ Україна", що свідчить про фактичне забезпечення позивачем доступу до огляду свого пошкодженого природною стихією промислового об`єкта.
Заперечення відповідача щодо того, що договір з ПрАТ "Черкасицивільпромпроект" підписано наступного дня після фактичного початку робіт, суд також відхиляє, оскільки позивачем наведено обґрунтування терміновістю відновлення пошкодженого природною стихією промислового об`єкта СП "Нібулон", попередньою домовленістю сторін та подальшим письмовим оформленням відносин, що узгоджується із приписами ч.3 ст.631 ЦК України, ч.7 ст.180 ГК України (чинний на момент виникнення спірних відносин).
Доводи відповідача про те, що розмір збитку має визначатися виключно на підставі актів виконаних робіт форми КБ-2 та довідок форми КБ-3 відхиляються судом як такі, що не відповідають змісту спірного зобов`язання. Подані письмові форми можуть підтверджувати обсяг фактично проведених підрядних робіт або витрат, які реально понесені, однак не замінюють собою показник вартості відтворення пошкодженого майна, що є юридично релевантним у межах цього договору страхування. 
З аналізу п.27-29 договору та п.47-49 Порядку випливає, що для випадку пошкодження майна сторони погодили саме категорію прямих збитків у вигляді вартості відтворення застрахованого майна до стану, в якому воно перебувало до настання страхового випадку (до 01.07.2027). До такої вартості відтворення включаються матеріали, обладнання, вартість робіт і послуг, доставка матеріалів та інші витрати, необхідні для відновлення об`єкта. Ця договірна конструкція є визначальною, оскільки суд не вправі підміняти погоджений сторонами спосіб визначення збитків іншим способом. Інакший підхід фактично означав би, що обсяг страхового відшкодування залежав би не від розміру збитку, а від того, скільки саме робіт страхувальник зміг профінансувати до моменту розгляду спору.
Щодо експертного висновку інституту ім.В.М.Шимановського суд, дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності, допустимості та ймовірності доказів – оцінює поданий позивачем документ, іменований "експертним висновком за результатами виконання досліджень" Інституту сталевих конструкцій ім.В.М.Шимановського, з урахуванням того процесуального статусу, який йому надає сам позивач. 
Позивач не наполягає на кваліфікації цього документа як "висновку судового експерта" у розумінні ст.98 ГПК України, а подає його як результат спеціального технічного будівельного дослідження, спрямований на підтвердження фактичних обставин щодо технічного стану об`єкта, характеру та причин пошкоджень, а також технічної обґрунтованості відновлювальних заходів і застосованих підходів до розрахунків суми понесених витрат (збитків).
Згідно з вказаним висновком встановлено: кошторисна нормативна база для складання кошторисної документації, а саме зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва "Капітальнии? ремонт по ліквідації наслідків надзвичаи?ної ситуації (стихіи?не лихо 01.07.2017) з відновленням функціонування Комплексу по прии?манню і зберіганню зернових та оліи?них культур ТОВ СП "Нібулон" у с.Вознесенське Золотоніського раи?ону Черкаськоі? обл. по вул.Залізнична,38", об`єктних та локальних кошторисів, вибрана правильно; розрахунок вартості робіт проведено в поточних цінах i нормах, що діяли на момент складання, вартість матеріалів відповідає актуальним ринковим цінам на аналогічні матеріали, тощо. 
Суд погоджується, що поданий позивачем експертний висновок за результатами досліджень інституту ім.В.М.Шимановського не є висновком судового експерта у процесуальному розумінні ст.98 ГПК України, однак це не виключає можливості його врахування як письмового доказу позивача відповідно до ст.91 ГПК України, який підлягає оцінці разом з іншими доказами за правилами ст.73, 76-78, 86 ГПК України. 
Зміст цього документу стосується технічного стану конструкцій, характеру пошкоджень, причин їх виникнення та технічної доцільності відновлювальних заходів і підходів до проведення ремонтних робіт. Такі відомості є релевантними предмету доказування і підлягають оцінці у сукупності з іншими матеріалами.
Суд погоджується з тим, що сам по собі цей документ не може замінити судову експертизу щодо розміру збитків, однак його значення полягає в іншому: він підтверджує технічну частину спору, а саме масштаб руйнувань, перелік пошкоджень та обґрунтованість потреби у проведенні значного обсягу ремонтних та відновлювальних робіт на промисловому об`єкті позивача в с.Вознесенське Золотоніського району Черкаської області. У цій частині вказаний документ кореспондується з технічним обстеженням 33-17-ОБ, дефектними відомостями, а також з висновками судових експертиз, виконаних державними спеціалізованими установами.
Водночас, суд враховує, що питання визначення розміру спричинених збитків та вартості відновлення об`єкта має оцінюватися у сукупності з іншими доказами, а саме: кошторисною документацією, матеріалами оглядів, оцінкою, звітами, іншими технічними документами, експертними висновками, а доказова сила поданого документа визначається не його назвою, а змістом, джерелом походження даних, обґрунтованістю висновків і узгодженістю з іншими матеріалами справи.
Оцінюючи висновки судових будівельно-технічних експертиз у справі, суд виходить із змісту спірного зобов`язання страховика та предмета доказування.
Згідно з умовами договору страхування, у разі пошкодження (часткового руйнування) застрахованого майна збитки визначаються у розмірі вартості відновлення (відтворення) такого майна до стану, в якому воно перебувало до настання страхового випадку. До вартості відтворення включаються витрати на матеріали (обладнання), оплату робіт і послуг, доставку матеріалів та інші супутні витрати, необхідні для відтворення майна до стану, в якому воно перебувало до настання страхового випадку.
Відтворення є комплексом робіт, спрямованих на повне або часткове відновлення зруйнованих, втрачених або пошкоджених елементів будівель чи споруд із дотриманням їхніх конструктивних та функціональних характеристик. При цьому п. 50 Порядку передбачає, що вартість відтворення визначається як сума витрат з урахуванням вартості зносу. Аналогічні умови містить і договір страхування від 28.03.2017 №635.994119192.20123.
Відповідно, для правильного вирішення спору ключовим є не лише встановлення того, які саме відновлювальні та ремонтні роботи були виконані та актовані на певну дату, а визначення саме вартості відтворення застрахованого об`єкта до стану, в якому він перебував до настання страхового випадку, з урахуванням передбаченого договором коригування на знос.
З цією метою суд враховує, що до предмета доказування у даній справі входить встановлення розміру вартості відтворення застрахованого майна до стану, в якому воно перебувало до настання страхового випадку, а також складових цієї вартості: матеріалів (обладнання), оплати робіт і послуг, доставки та інших необхідних (супутніх) витрат.
Щодо поданого відповідачем висновку експерта від 08.05.2019 №9292, виконаного ТОВ "Незалежний інститут судових експертиз", суд оцінює його з урахуванням способу отримання та предмета дослідження. Як вбачається з матеріалів справи, це дослідження було ініційоване відповідачем і спрямоване на визначення вартості фактичної матеріальної шкоди (вартості ремонтно-будівельних робіт, відновлення) станом на час проведення дослідження. Така постановка питання звужує доказове значення цього документа для вирішення спору, оскільки вона не тотожна договірному критерію вартості відтворення застрахованого майна до стану, в якому воно перебувало до настання страхового випадку.
Відповідно до експертного висновку РТПП Миколаївської області від 28.09.2018 №125-070, наданого позивачем, вартість завданих збитків ТОВ СП "Нібулон" (як власнику застрахованого за договором обов`язкового страхування нерухомого майна), спричинених настанням страхового випадку (стихійного лиха 01.07.2017), у розмірі вартості відтворення цього майна до стану, в якому воно перебувало до настання страхового випадку, з урахуванням фізичного зносу, становить 131173865,14 грн.
Також позивач надав суду висновок експертів Харківського НДІСЕ від 30.01.2019 №29198/1646-1673 та висновок експертів Черкаського відділення КНДІСЕ від 13.09.2019 №1402/1980-2010/2174-2187/19-23.
Висновком експертів Харківського НДІСЕ від 30.01.2019 №29198/1646-1673 встановлено розмір збитків у сумі 135784274 грн, а висновком Черкаського відділення КНДІСЕ від 13.09.2019 №1402/1980-2010/2174-2187/19-23 – у сумі 135592506 грн.
Наявність висновків двох комісійних судових експертиз, виконаних різними державними спеціалізованими установами, які визначили розмір збитків у близьких величинах, суд оцінює як істотний та достатній показник узгодженості доказів та підтвердження того, що саме ці висновки відображають релевантний для спірних правовідносин показник і розмір збитків.
Висновок експертів Харківського НДІСЕ від 30.01.2019 №29198/1646-1673 виконаний комісійно державною спеціалізованою установою, містить відповіді на питання щодо розміру збитків у логіці вартості відтворення майна та ґрунтується на значному масиві технічних і кошторисних матеріалів. Згідно з цим висновком розмір збитків становить 135784274 грн. Такий висновок не є абстрактною оцінкою, а є результатом спеціального дослідження об`єкта страхування та документів, що характеризують його технічний стан і потребу у відновлювальних роботах.
Натомість, висновок Дніпропетровського НДІСЕ від 12.04.2024 №3562-21, який надійшов до суду 09.05.2024, за своїм предметом та методикою є іншим і встановлює інші показники, зокрема вартість фактично виконаних робіт з ремонту – 97672486,87 грн та розмір фактичної матеріальної шкоди – 88471119,94 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, експерти у висновку Дніпропетровського НДІСЕ від 12.04.2024 №3562-21 виходили з поставленого питання про вартість фактично виконаних робіт, а не про вартість відтворення майна до стану, в якому воно перебувало до настання страхового випадку. Більше того, у висновку прямо зазначено, що співставлення вартості відтворення майна до настання події з вартістю фактичних витрат на капітальний ремонт не здійснювалося і такого питання експертам не ставилося.
Суд враховує наведений у матеріалах справи аргумент позивача щодо принципової відмінності фактично виконаних робіт від відтворення до стану як договірного критерію страхового відшкодування, а тому погоджується, що є помилковим ототожнення фактичних витрат на капітальний ремонт майна до справного стану, придатного для використання, із витратами на відтворення застрахованого майна до стану, в якому воно перебувало до страхового випадку, оскільки властивості та технічні характеристики майна, відремонтованого до справного стану, і майна, відтвореного до стану настання страхової події, можуть відрізнятися.
У цьому ж контексті суд враховує, що експерти у висновку Дніпропетровського НДІСЕ від 12.04.2024 №3562-21 визначали вартість фактично виконаних робіт за актами первинної звітної документації та договорами підряду, а також зауважили, що відповідність та визначення вартості матеріальних ресурсів та устаткування, застосованих замовником і підрядником, не входить до компетенції експертів з будівельно-технічних досліджень. Таким чином, висновок Дніпропетровського НДІСЕ від 12.04.2024 №3562-21, будучи придатним для підтвердження обсягу та вартості актованих робіт, не встановлює сукупність витрат, яка за договором становить вартість відтворення.
З огляду на неповноту висновку Дніпропетровського НДІСЕ від 12.04.2024 №3562-21 щодо ключової для спору обставини, а саме: чи призвели фактично виконані роботи до відтворення промислового об`єкта позивача до стану до настання страхового випадку 01.07.2017, - у справі було ініційовано та призначено додаткову комісійну експертизу з постановкою саме цього питання.
Висновком експертів за результатами проведення додаткової експертизи Дніпропетровського НДІСЕ від 29.04.2025 №600-25 встановлено, що фактично виконані роботи, визначені відповідно до первинного експертного висновку Дніпропетровського НДІСЕ від 12.04.2024 №3562-21, не призвели до відтворення об`єкта СП "Нібулон" до стану, в якому він перебував до настання страхового випадку 01.07.2017.
Крім того, у самому висновку Дніпропетровського НДІСЕ від 29.04.2025 №600-25 зафіксовано, що роботи, передбачені зведеним кошторисним розрахунком відтворення пошкоджених та знищених будівель і споруд, були виконані частково та не в повному обсязі. Цей висновок має істотне значення для оцінки доводів відповідача, оскільки підтверджує, що навіть сукупність фактично виконаних робіт не забезпечила досягнення того результату, який закладений у договорі як критерій страхового відшкодування. Відтак посилання відповідача на необхідність обмеження страхової виплати вартістю фактично виконаних робіт або похідними від неї показниками – не узгоджується з установленим фактом незавершеності відтворення спірного об`єкта СП "Нібулон" до стану, в якому він перебував до настання страхового випадку 01.07.2017.
Заперечення відповідача про те, що для об`єктивності вихідними даними мають бути виключно первинні матеріали оглядів об`єкта у перші дні після події, а також про неприпустимість відшкодування поліпшень і необхідність урахування зносу, суд оцінює з позиції предмета доказування та розподілу доказового тягаря.
Суд погоджується із загальним принципом, що відшкодуванню підлягають витрати на відтворення майна саме до стану на момент настання страхового випадку, а не фінансування поліпшень. Водночас відповідач, посилаючись на наявність у розрахунках позивача поліпшень або на необхідність зменшення відшкодування з урахуванням зносу, не подав належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження своїх тверджень: не конкретизував, які саме позиції робіт чи матеріалів становлять поліпшення порівняно зі станом майна на момент страхування, який саме обсяг витрат підлягає виключенню та яким чином це впливає на кінцевий розмір вартості відтворення у розумінні договору.
Самі по собі загальні посилання відповідача на необхідність врахування зносу не спростовують висновків державних судових експертиз, проведених щодо визначення вартості відтворення об`єкта з урахуванням умов договору та Порядку. Суд виходить із того, що питання зносу є технічним і розрахунковим, а не декларативним, а тому має підтверджуватися належним експертним розрахунком, виконаним за зрозумілою методикою щодо конкретних конструкцій та з урахуванням періоду їх експлуатації. Відповідач такого контррозрахунку не надав. За відсутності належного альтернативного розрахунку суд не має підстав зменшувати визначену експертами суму збитків довільним способом.
Навпаки, з матеріалів справи вбачається, що наданими суду спеціальними дослідженнями питання фізичного зносу майна було враховано, про що свідчать наведені висновки судових експертиз та досліджені у справі документи. Кошторисна документація розроблялася на підставі технічного обстеження та дефектних відомостей і в подальшому була предметом перевірки у спеціальних дослідженнях.
Посилання відповідача на те, що кошторисна документація нібито включає роботи, пов`язані не з відтворенням майна, а з його поліпшенням порівняно зі станом до події, суд також не приймає у наведеному ним загальному вигляді, оскільки такий довод не був належним чином конкретизований. Відповідач не навів повного і переконливого переліку конкретних позицій кошторису, які, на його думку, є поліпшенням; не довів, який саме елемент об`єкта до події перебував в іншому стані, та не подав належного альтернативного розрахунку, який би виключав вартість таких позицій із загальної суми збитків.
Крім того, включення до кошторису сучасних матеріалів або технологічно необхідних рішень саме по собі не означає поліпшення у юридичному розумінні, якщо кінцева мета робіт полягає у відновленні функціональності, міцності та експлуатаційної придатності об`єкта до його попереднього стану. Інакше будь-яке відновлення із застосуванням чинних на дату ремонту будівельних норм і матеріалів безпідставно визнавалося б поліпшенням, що суперечить самій логіці страхового відшкодування.
Суд також відхиляє довід відповідача про те, що визначення збитків повинно базуватися виключно на первинних актах огляду, складених у перші дні після події. Такі акти дійсно мають значення для підтвердження факту пошкодження та фіксації його початкових ознак, однак вони не є самодостатніми для визначення повного обсягу наслідків стихійного лиха щодо складного виробничого комплексу. Встановлення повного переліку конструктивних деформацій, прихованих дефектів, необхідних відновлювальних заходів та кошторисного наповнення об`єктивно потребує поглибленого технічного обстеження, проектних рішень і спеціальних знань.
Оцінюючи подані відповідачем рецензії на звіт оцінювача та окремі експертні висновки, а також консультативні висновки з рецензування, суд виходить із того, що сам факт наявності критичних зауважень до певного висновку не означає його автоматичної недостовірності. За правилами ст.86 ГПК України суд зіставляє зміст таких документів з іншими доказами у справі та перевіряє, чи спростовують вони відповідні висновки по суті.
У цій справі подані рецензії та консультативні висновки не надали іншого належного і достовірного розрахунку збитків у логіці вартості відтворення, а здебільшого містили заперечення щодо окремих методичних рішень або обсягу використаних документів. 
Тому суд погоджується з тим, що рецензування дослідження є формою фахової критичної оцінки, однак воно не підміняє собою судову експертизу, проведену у встановленому законом порядку, і не наділяє автора рецензії процесуальним статусом експерта у справі. Відтак такі документи оцінюються судом як письмові доводи сторони у сукупності з іншими доказами, однак не визнаються рівнозначною альтернативою судовим експертним висновкам і самі по собі не спростовують їх.
При цьому суд зауважує, що висновок експерта є одним із доказів у справі та не має для суду наперед встановленої сили чи переваги над іншими доказами. Він підлягає оцінці за правилами ст.86 ГПК України у сукупності з іншими доказами з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності та взаємного зв`язку. Відповідно до ст.104 ГПК України суд надає оцінку висновку експерта поряд з іншими доказами, а в разі його відхилення зобов`язаний мотивувати таке відхилення в судовому рішенні.
З огляду на належність і релевантність доказів до предмета доказування суд надає перевагу висновкам комісійних судових експертиз Харківського НДІСЕ від 30.01.2019 №29198/1646-1673 та Черкаського відділення КНДІСЕ від 13.09.2019 №1402/1980-2010/2174-2187/19-23, які визначають розмір збитків саме у логіці вартості відтворення застрахованого майна до стану, в якому воно перебувало до настання страхового випадку, та узгоджуються між собою за результатом.
Висновок Дніпропетровського НДІСЕ від 12.04.2024 №3562-21 суд оцінює як доказ, що підтверджує обсяг і вартість фактично виконаних ремонтних робіт, але не встановлює вартості відтворення об`єкта та не може підміняти показник, визначальний за умовами договору. Висновок від 29.04.2025 №600-25 суд враховує в тій частині, в якій ним підтверджено, що фактично виконані роботи не забезпечили відтворення об`єкта до стану, в якому він перебував до настання страхового випадку. Висновок експерта від 08.05.2019№9292, виконаний ТОВ "Незалежний інститут судових експертиз", також не є визначальним для встановлення розміру збитків у межах договірного критерію вартості відтворення.
З урахуванням викладеного, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що розмір збитків, завданих застрахованому майну внаслідок страхового випадку, який відбувся 01.07.2017 на території філії "Золотоніська" ТОВ СП "Нібулон", розташованої за адресою: вул.Залізнична,38, с.Вознесенське, Золотоніський район, Черкаська область, - правильно визначений у висновку комісійної судової будівельно-технічної експертизи Харківського НДІСЕ від 30.01.2019 №29198/1646-1673 та підтверджується близьким за величиною висновком комісійної судової будівельно-технічної експертизи Черкаського відділення КНДІСЕ від 13.09.2019 №1402/1980-2010/2174-2187/19-23.
Суд відхиляє і наведені заперечення відповідача щодо "різних сум боргу" при розрахунках інфляційних, оскільки вони ґрунтуються на неправильному розумінні методики нарахування інфляційних втрат. З урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах ОП КГС ВС від 26.06.2020 у справі №905/21/19 та КГС ВС від 24.09.2020 у справі №915/2095/19, при частковому виконанні грошового зобов`язання сума погашення віднімається не від номінального залишку основного боргу, а від суми боргу, попередньо проіндексованої за відповідний розрахунковий місяць (тобто від фактичної вартості грошей на кінець такого місяця з урахуванням інфляції), і подальший розрахунок здійснюється вже від проіндексованого залишку. Саме тому для цілей нарахування 3% річних і пені базою є незмінний номінальний залишок основного боргу після часткової сплати, а саме 109738856,74 грн, тоді як для інфляційних втрат у розрахунку відображається проіндексований залишок (фактична вартість боргу з урахуванням індексу інфляції), який може відрізнятися від номінальної суми. Отже, використання позивачем у розрахунку інфляційних втрат після 14.06.2018 іншої величини, що є результатом індексації залишку боргу за відповідний період, не свідчить про помилковість розрахунку.
Щодо застосування судом строку позовної давності за заявою сторони. 
Судом враховано, що відповідно до приписів Цивільного кодексу України:
ст.256. Позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу;
ст.257. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки;
ч.3, 4 ст.267. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Постановами Кабінету Міністрів України:
від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із наступними змінами і доповненнями) – установлено з 12.03.2020 до 31.10.2020 на всій території України карантин, дія якого неодноразово продовжувалась;
від 27.06.2023 №651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" – відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 №540-ІХ (набрав чинності 02.04.2020) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: "під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".
Відповідно до висновків постанови КЦС ВС від 13.09.2023 у справі №756/7022/18 сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. Закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнанні поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском позовної давності. Тому дане питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу по суті заявлених вимог. До висновку про поважність причин пропуску позовної давності можна дійти лише після дослідження усіх фактичних обставин та оцінки доказів у кожній конкретній справі. 
Суд зазначає, що станом на 02.04.2020 строк давності за спірними вимогами про стягнення грошових коштів не сплинув та був продовжений в силу наведеного вище Закону.
Крім того, Законом України від 15.03.2023 №2120-ІХ розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу доповнено п.19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Заявляючи про сплив позовної давності щодо збільшених позовних вимог, відповідач фактично обмежився загальним посиланням на норми ЦК України без доведення елементів, які є необхідними для застосування наслідків спливу позовної давності, а саме: не визначив для кожної зі складових збільшених вимог момент початку перебігу позовної давності, її тривалість, момент спливу та період, який, за твердженням відповідача, виходить за межі давності.
Суд також враховує, що збільшення позовних вимог здійснено шляхом конкретизації заявлених до стягнення сум у межах того самого предмета та підстав позову, а отже саме по собі збільшення розміру вимог не свідчить про заявлення нового самостійного позову та не утворює окремого строку позовної давності. 
Крім того, суд бере до уваги спеціальні приписи щодо перебігу строків позовної давності у період дії карантину та воєнного стану, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Судом встановлено, що перебіг загальної позовної давності у даному спорі розпочався 26.01.2018, був зупинений у період з 02.04.2020 до 03.09.2025, після чого продовжився. Отже, на момент подання заяви про збільшення позовних вимог строк позовної давності не сплив, у зв`язку з чим підстав для застосування наслідків його спливу суд не встановив.
Аналогічну правову позицію підтримала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2025 у справі №903/602/24, яку розділяє суд першої інстанції при прийнятті рішення у справі.
Так само, суд відхиляє заперечення відповідача щодо застосування позовної давності до збільшених позовних вимог позивача.
Щодо вимог позивача про стягнення пені.
Суд зазначає, що відповідно до ст.546, 549 ЦК України неустойка (штраф, пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання та видом відповідальності, який застосовується у разі порушення зобов`язання, якщо її встановлено договором або законом. 
Умовами договору страхування сторони погодили відповідальність страховика за несвоєчасну виплату страхового відшкодування у вигляді пені, що узгоджується з принципом свободи договору та загальними положеннями цивільного законодавства. Встановивши факт прострочення виконання грошового зобов`язання та перевіривши поданий позивачем розрахунок пені за відповідний період прострочення, суд визнає його таким, що відповідає умовам договору та не спростований відповідачем належними контррозрахунками чи доказами. 
Судом перевірено розрахунок за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу "Еліт: Ліга Закон" з урахуванням суми заборгованості, періоду прострочення та облікової ставки НБУ у відповідні періоди. Розрахунки виконані правильно, у зв`язку із чим вимога про стягнення пені підлягає задоволенню у заявленому розмірі.
Щодо вимог позивача про стягнення обтяжень боргу.
Щодо стягнення інфляційних втрат, трьох процентів річних та пені.
Розглядаючи заявлені позивачем вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних, суд виходить із того, що у цій справі встановлено факт порушення відповідачем грошового зобов`язання зі сплати страхового відшкодування у визначеному судом розмірі, а також встановлено період прострочення та здійснення відповідачем лише часткової виплати, яка не припинила зобов`язання у невиконаній частині. За таких обставин наявні правові підстави для застосування наслідків прострочення грошового зобов`язання та нарахування пені.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Нарахування інфляційних втрат та 3% річних є способом захисту майнового права кредитора та мірою відповідальності за триваюче порушення грошового зобов`язання, яка підлягає застосуванню незалежно від наявності вини боржника та триває до моменту належного виконання зобов`язання у повному обсязі. 
Оскільки відповідач не виконав грошове зобов`язання у повному обсязі, у позивача наявне право вимагати інфляційні втрати та 3% річних за весь час прострочення грошового зобов`язання – з 26.01.2018. Суд перевірив поданий позивачем розрахунок з урахуванням дати виникнення прострочення, періодів фактичного прострочення, здійсненої відповідачем часткової виплати та офіційних показників індексів інфляції і дійшов висновку про його арифметичну правильність та відповідність приписам ч.2 ст.625 ЦК України, у зв`язку з чим заявлені до стягнення інфляційні втрати та 3% річних підлягають задоволенню у заявлених позивачем розмірах.
З огляду на наведене, суд визнає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних за весь час прострочення та задовольняє їх у заявлених позивачем розмірах.
Обґрунтування належності способу захисту у спірних правовідносинах.
Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).
Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (п.5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16).
Водночас під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки; тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.
Суд при прийнятті рішення також враховує та розділяє правові висновки, викладені в Постанові КЦС ВС від 21.08.2024 №462/7300/20 (61-3945св24): виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності, розумності, суд керується аксіомою цивільного судочинства: "PLACUIT IN OMNIBUS REBUS PRAECIPUUM ESSE IUSTITIAE AEQUITATISQUE QUAM STRICTI IURIUS RATIONEM" яка означає "у всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права". Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляд кожної конкретної справи.
Суд враховує правові висновки постанови КЦС ВС від 23.10.2024 у справі №753/25081/21 (61-8693св), що цивільна справа має бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів а також правдивості твердження заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.
Відповідно до ст.ст.74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.
Відповідачем всупереч вимог та приписів ч.1 ст.74, ст.76, 77 ГПК України факту належного виконання зобов`язання перед позивачем у визначений договором строк не доведено; доводів та документів позивача не спростовано.
За вказаних обставин суд вважає, що позивачем використано належний спосіб захисту свого порушеного права, передбачений приписами ст.ст.15-16 Цивільного кодексу України, тому позов підлягає до повного задоволення. Належить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 109738856,74 грн основного боргу, 2252336,95 грн пені, 117374107,16 грн інфляційних втрат та 25681103,74 грн – 3 % річних.
Законом України від 17.07.1997 №475/97 ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 та Перший протокол до Конвенції, а відтак в силу статті 9 Конституції України вони є частиною національного законодавства України.
Згідно із ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п.4 ст.11 ГПК України):
- принцип правової певності та юридичної визначеності, в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення "Агрокомплекс проти України" №23465/03 від 08.03.2012);
- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення "Серявін проти України" №4909/04 від 10.02.2010, рішення "Трофімчук проти України" №4241/03 від 28.10.2010);
- принцип повноти та межі обґрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія А, №303-А, п.29);
- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення "Желтяков проти України" №4994/04 від 09.09.2011).
Відповідно до ч.1, 3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до п.3 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у разі повного задоволення позову покладаються на відповідача. Належить стягнути на користь позивача 982310 грн судового збору, 806412 грн інших витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Суд не розглядає питання розподілу витрат на правову допомогу, оскільки позивачем у справу до ухвалення рішення не подано первинних доказів їх понесення таких витрат. Відтак, позивач не позбавлений права звернутися з окремою заявою в суд про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку із розглядом справи, відповідно до ст.129 ГПК України.
Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити повністю.
1.1. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна", 04053, м.Київ, вул.Січових Стрільців,40, код ЄДРПОУ 20782312 (номер рахунку в банку невідомий) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "Нібулон", 54002, м.Миколаїв, вул.Каботажний спуск,1, код ЄДРПОУ 14291113 (номер рахунку в банку невідомий) 109738856,74 грн основного боргу, 2252336,95 грн пені, 117374107,16 грн інфляційних втрат, 25681103,74 грн – 3 % річних, 982310 грн судового збору, а також 806412 грн інших витрат, пов`язаних із розглядом справи.
1.2. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду в порядку та у строки, встановлені статтями 256-258 та п.17.5 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.
Повне рішення складено та підписано 13.04.2026

Судді Г.М.Скиба

О.В.Чевгуз

В.М.Грачов