ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
23.03.2026	Справа № 910/14834/25	

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" (01001, місто Київ, площа Івана Франка, будинок 5) до Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "КИЙ" (04123, місто Київ, вулиця Западинська, будинок 13) про стягнення 10664,84 грн.,

без повідомлення (виклику) сторін,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

28.11.2025 на адресу суду від представника Комунального підприємства виконавчого органу Київради (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" надійшла позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "КИЙ" про стягнення 12831,08 грн та була передана 01.12.2025 судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.
Відповідно до заявлених позовних позивач просить стягнути з відповідача:
- суму заборгованості за послуги з централізованого опалення в розмірі 5 679,39 грн.;
- інфляційну складову нараховану на суму 5 679,39 грн, що становить 3 851,27 грн., 3% річних нарахованих на суму 5 679,39 грн, що становить 1 134,18 грн.;
- суму заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 1 038,42 грн.;
- інфляційну складову нараховану на суму 1 038,42 грн, що становить 892,21 грн., 3% річних нарахованих на суму 1 038,42 грн, що становить 235,61 грн.
Ухвалою суду від 04.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
18.12.2025 в системі «Електронний суд» представником відповідача сформовано відзив на позовну заяву. Заперечуючи стосовно позовних вимог відповідач наводить зокрема наступні підстави:
- Позивачем не надано доказів існування відносин між позивачем і відповідачем з 01.11.2018 до моменту укладення Договору;
- будинок № 15 по вулиці Новомостицькій в м. Києві введений в експлуатацію 18.06.2020, сертифікат ІУ 163201701969. Таким чином, позивач не міг надавати послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, в будинку який не введений в експлуатацію;
- Позивачем не додано до позовної заяви підписаного сторонами акту прийняття на абонентський облік квартирного засобу обліку гарячої води в приміщенні № 109 за адресою Київ, вул. Новомостицька, буд. 15, і відповідно не можливо встановити на підставі яких показників якого засобу обліку здійснено нарахування та за який період;
- у приміщенні № 109 за адресою Київ, вул. Новомостицька, буд. 15 відсутні зареєстровані та/або проживаючі мешканців. Відповідно неможливо підтвердити факт споживання опалення та гарячої води;
- Доданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості з централізованого опалення за період 11.2018 - 08.2025 не може вважатись належним доказом, оскільки з нього неможливо встановити на підставі яких показників здійснювалось нарахування. Крім того, вказаний розрахунок складений позивачем в односторонньому порядку, без участі відповідача і без надання можливості відповідачу надати свої заперечення щодо цих нарахувань.
04.03.2026 в системі «Електронний суд» представником позивача сформовано заяву у відповідності до якої просив долучити додаткові докази, а також закрити провадження у справі №910/14834/25 в частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «КИЙ» (код ЄДРПОУ 32918371) заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 1 038,42 грн., інфляційна складова у розмірі 892,21 грн. та 3% річних у розмірі 235,61 грн.
05.03.2026 в системі «Електронний суд» представником відповідача сформовано заяву про застосування строку позовної давності до позовних вимог за період з листопада 2018 року по березень 2021 року включно у загальній сумі 12 831,08 грн., в тому числі:
- до позовних вимог, заявлених позивачем за послуги з централізованого опалення (ЦО) , в тому числі основної суми заборгованості в сумі 5679,39 грн., інфляційної складової - 3851,27 грн. та 3% річних - 1134,18 грн.; 
- до позовних вимог, заявлених позивачем за послуги з централізованого постачання гарячої води (ПГВ), у тому числі основної суми боргу 1038,42 грн., інфляційної складової - 892,21 грн. та 3% річних - 235,61 грн.
Останнє обґрунтовано тим, що по зобов`язаннях за січень 2021 року з дати початку перебігу строку позовної давності - 21 лютого 2021 р. до дати зупинення строків - 30 січня 2024 р. минуло 2 роки 11 місяців та 9 днів. На дату поновлення перебігу строку позовної давності - 4 вересня 2025 року до завершення строку позовної давності по зобов`язаннях за січень 2021 року лишився 21 день. Відтак строк позовної давності по зобов`язаннях за січень 2021 року сплив 25 вересня 2025 року. 
По зобов`язаннях за лютий 2021 року з дати початку перебігу строку позовної давності - 21 березня 2021 р. до дати зупинення строків - 30 січня 2024 р. минуло 2 роки 10 місяців та 9 днів. На дату поновлення перебігу строку позовної давності - 4 вересня 2025 року до завершення строку позовної давності по зобов`язаннях за лютий 2021 року лишився 51 день. Відтак строк позовної давності по зобов`язаннях за лютий 2021 року сплив 24 жовтня 2025 року.
По зобов`язаннях за березень 2021 року з дати початку перебігу строку позовної давності - 21 квітня 2021 р. до дати зупинення строків - 30 січня 2024 р. минуло 2 роки 9 місяців та 9 днів. На дату поновлення перебігу строку позовної давності - 4 вересня 2025 року до завершення строку позовної давності по зобов`язаннях за березень 2021 року лишився 81 день. Відтак строк позовної давності по зобов`язаннях за березень 2021 року сплив 24 листопада 2025 року. 
Разом з тим, як вбачається з відмітки канцелярії Господарського суду міста Києва на позовній заяві, позивач подав позов 28 листопада 2025 року.
Таким чином представник вважає, що позовні вимоги по стягненню з відповідача грошових коштів, нарахованих за період з листопада 2018 року по березень 2021 року (включно) заявлені поза межами строків позовної давності.
Щодо вимог з оплати послуг з централізованого опалення за квітень 2021 року, представник зазначає, що відповідно до наданого Позивачем та наявного в матеріалах справи «Розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення (ЦО) за період 11.2018 - 8.2025» за послуги з централізованого опалення за квітень 2021 року було нараховано 520,31 грн. Однак, відповідно до наданого Позивачем та наявного в матеріалах справи Акту надання послуг з централізованого опалення №103024701090100/07/2021/2 від 31.07.2021 року, за квітень 2021 року здійснено перерахунок і вартість послуг визначена в сумі 40,12 грн.
Відповідно до наданого Позивачем та наявного в матеріалах справи Акту надання послуг з централізованого опалення №103024701090100/08/2021/2 від 31.08.2021 року, за квітень 2021 року здійснено перерахунок і вартість послуг зазначена в сумі 0,00 грн.
В подальшому, позивачем знову здійснено перерахунок і відповідно до наданого Позивачем та наявного в матеріалах справи Акту надання послуг з централізованого опалення №103024701090100/09/2021/2 від 30.09.2021 року, вартість послуг за квітень 2021 року становить від`ємне значення в сумі -30,88 грн., тобто заборгованість за квітень 2021 року відсутня.
Щодо вимог з оплати послуг з централізованого опалення за жовтень 2021 року, представник зазначає, що відповідно до наданого Позивачем та наявного в матеріалах справи «Розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення (ЦО) за період 11.2018 - 8.2025» за послуги з централізованого опалення за жовтень 2021 року було нараховано 295,97 грн. Однак, відповідно до наданого Позивачем та наявного в матеріалах справи Акту надання послуг з централізованого опалення №103024701090100/09/2021/2 від 30.09.2021 року, за жовтень 2021 року здійснено перерахунок і вартість послуг становить від`ємне значення в сумі -30,88 грн., тобто заборгованість за жовтень 2021 року відсутня.
Таким чином представник вважає, що позивачем фактично заявлені позовні вимоги по стягненню коштів за послуги з централізованого опалення за період з листопада 2018 року по березень 2021 року, строк позовної давності за якими минув.
Щодо вимог з оплати послуг з централізованого постачання гарячої води за липень 2021 року - вересень 2021 року, представник зазначає, що відповідно до наданого Позивачем та наявного в матеріалах справи «Розрахунку здійсненого КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» перерахунку нарахувань за централізоване постачання гарячої води за адресою вул. Новомостицька, 15, кв.109 Товариство з обмеженою відповідальністю «Юудівелльна компанія КИЙ» о/р 103024701090100» за липень, серпень та вересень 2021 року було здійснено коригування, внаслідок якого вартість послуг становить від`ємне значення в загальній сумі -683,58 грн., тобто заборгованість за липень, серпень, вересень 2021 року відсутня.
Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 "Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", КП "Київтеплоенерго" визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ "Київенерго".
Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП "Київтеплоенерго" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.
Таким чином, з 1 травня 2018 року постачання теплової енергії та надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води здійснює КП "Київтеплоенерго" (далі - позивач).
Відповідно до п. 2.1 Статуту Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго", підприємство утворено з метою отримання прибутку від провадження господарської діяльності, спрямованої на підвищення надійності енергопостачання споживачів міста Києва, забезпечення стабільних надходжень до бюджету міста Києва, належної експлуатації об`єктів енергопостачання споживачів міста Києва, забезпечення стабільних надходжень до бюджету міста Києва, належної експлуатації об`єктів електро-, теплопостачання, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва.
Згідно з п. 2.2.1 цього Статуту, предметом діяльності підприємства є надання комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, постачання та розподілу електричної енергії.
Отже, відповідно до статуту Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго", позивач є виконавцем послуг постачання теплової енергії у житловому будинку за адресою: м. Київ, вул. Новомостицька, буд. 15.
Як вбачається з інформації, розміщеної на Порталі єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, відповідач є замовником будівництва житлового будинку з вбудовано-прибудинковими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом по вулиці Новомостицькій, 15 в Подільському районі м. Києва (далі - Будинок), будівництво якого було завершено 18.06.2020, про що цього дня видано відповідний сертифікат (ідентифікатор ІУ163201701969).
26.04.2019 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (далі - виконавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "КИЙ" (далі - споживач, відповідач) укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до групи нежитлових приміщень суб`єкта господарювання № 103024700010100 (далі - Договір), за умовами якого виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води згідно з діючими нормативами, а споживач зобов`язується своєчасно та у повному обсязі оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.
Відповідно до п. 9 Договору, оплата послуг за показаннями засобів обліку, встановлених у приміщенні, проводиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору гарячої води у приміщенні незалежно від наявності засобів обліку на вводах у будинок.
Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності засобів обліку, встановлених у приміщенні, без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 Правил, згідно з яким у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання та/або випадків, коли засоби обліку, встановлені у приміщенні, не знаходяться на абонентському обліку позивача або зняті з нього.
Виконавець та Споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.
У пункті 11 Договору узгоджено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі квартири (об`єму приватного будинку) за умови здійснення власником або балансоутримувачем будинку заходів з утеплення місць загального користування будинку.
Згідно з п. 12 Договору показання будинкових засобів обліку знімаються представником виконавця один раз на місяць у присутності постачальника та представника споживачів.
Показання засобів обліку, встановлених у приміщенні, знімаються споживачем щомісяця та надаються виконавцю в останній день звітного місяця (телефоном, факсом, особисто та інше) за формою, зазначеною в Додатку № 5 до договору.
У відповідності до п. 13 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Система оплати послуг щомісячна. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
Згідно з п. 22 Договору споживач зобов`язаний, зокрема оплачувати послуги в установлений Договором строк.
У відповідності до п. 24 Договору виконавець зобов`язаний, зокрема надавати споживачеві в установленому порядку інформацію про перелік послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, нормативи (норми) споживання, режим надання послуг, їх споживі властивості, якісні показники надання послуг, граничні строки усунення аварій або інших порушень порядку надання послуг, а також інформацію про Правила (зазначається у цьому Договорі, а також розміщується на дошці оголошень у приміщенні виконавця).
Цей Договір діє з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення його печатками сторонами та діє до 15.05.2020.
Відповідно до частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України сторони погодили, що умови договору застосовуються до відносин, які існували з 01.11.2018 (п. 36 Договору).
Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії жодною зі сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (37 Договору).
Відповідно до умов Договору надання послуг, зокрема, централізованого опалення здійснюються до об`єктів, перелік та характеристики яких передбачені у додатках № 1 «Перелік об`єктів надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води» та № 2 «Характеристика об`єктів надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води» до Договору.
Додатком 3 до Договору є «Характеристика засобів обліку гарячої води і теплової енергії».
Додатком №1 до Договору визначено перелік об`єктів надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, зокрема за спірною адресою - вулиця Новомостицька, 15, квартира № 109 (далі - квартира), особовий рахунок № 103024701090100.
Згідно Додатку №2 до Договору опалювальна площа кв.109 становить 80,60 кв.м.
З Додатку № 2 до Договору також вбачається, що у квартирі №109 не зареєстровано і не проживає жодного мешканця. Протилежного матеріали справи також не містять.
Як убачається із Додатку № 3, у ньому не зазначені характеристики засобів обліку кв. 109 , і як слідує із пояснень сторін, у квартирі не були встановлені відповідні квартирні засоби обліку. Протилежного матеріали справи не містять.
За змістом ст. ст. 11, 509, 627 Цивільного Кодексу України та ст. 179 Господарського кодексу України (який був чинний на час виникнення спірних правовідносин) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.
Постачання теплової енергії є видом житлово-комунальних послуг і на ці правовідносини розповсюджується Закон України «Про житлово-комунальні послуги».
Цим законом зокрема, передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (частина 2 пункт 1 та 5 статті 7).
Такі положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» свідчать про обов`язковість договору щодо житлово-комунальних послуг для споживача та не можливість споживача відмовитись від укладання договору (за виключенням у випадках встановлених законом та у порядку встановленому законом), зокрема договору на постачання теплової енергії.
Статтею 5 Закону України «Про теплопостачання» визначено особливості відносин у сфері теплопостачання та передбачено, що регулювання відносин у сфері теплопостачання має особливості, визначені цим Законом.
Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» унормовано, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 1 ст. 692 цього ж кодексу передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відносини між позивачем та відповідачем регулюються спеціальним законодавством у сфері енергопостачання, а саме Законом України «Про теплопостачання» та Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007
Частинами 4, 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу теплової енергії. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Пунктом 3 Правил передбачено, що споживач теплової енергії - це фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.
Відповідно до п. 40 Правил споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.
Таким чином, з наведеного вище у сукупності вбачається, що обов`язок із проведення розрахунків за спожиту теплову енергію виникає лише у споживача такої теплової енергії, а не у будь-якої особи.
Отже, позивач повинен довести факт постачання теплової енергії у спірний період відповідачу та його споживання відповідачем за адресою: м. Київ, вул. Новомостицька, буд. 15, кв. 109.
Позивачем до матеріалів справи додано корінці нарядів на включення та відключення № 3308 від 05.11.2018 (02.11.2018), № 875 від 08.04.2019, № 557 від 25.10.2019 (30.10.2019), № 830 від 05.04.2020 (06.04.2020), № 515 від 16.10.2020 (03.11.2020), № 752 від 13.04.2021, №1675 від 22.10.2021 (26.10.2021).
З вказаних корінців нарядів вбачається, що до будинку за адресою: м. Київ, вул. Новомостицька, буд. 15 здійснювалось підключення постачання централізованого опалення.
Відповідно до п. 9 Договору, оплата послуг за показаннями засобів обліку, встановлених у приміщенні, проводиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору гарячої води у приміщенні незалежно від наявності засобів обліку на вводах у будинок.
Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності засобів обліку, встановлених у приміщенні, без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 Правил, згідно з яким у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання та/або випадків, коли засоби обліку, встановлені у приміщенні, не знаходяться на абонентському обліку позивача або зняті з нього.
Виконавець та Споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.
У пункті 11 Договору узгоджено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі квартири (об`єму приватного будинку) за умови здійснення власником або балансоутримувачем будинку заходів з утеплення місць загального користування будинку.
Згідно з п. 12 Договору показання будинкових засобів обліку знімаються представником виконавця один раз на місяць у присутності постачальника та представника споживачів.
Показання засобів обліку, встановлених у приміщенні, знімаються споживачем щомісяця та надаються виконавцю в останній день звітного місяця (телефоном, факсом, особисто та інше) за формою, зазначеною в Додатку № 5 до договору.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону. Виконавець формує та надає споживачу (його представнику) рахунки на оплату наданої комунальної послуги щомісяця. Рахунки на оплату комунальної послуги надаються споживачу на паперовому носії. Рахунок на оплату комунальної послуги повинен містити, зокрема, таку інформацію: 1) найменування та платіжні реквізити виконавця комунальної послуги; 2) адресна інформація, найменування або прізвище, ім`я та по батькові споживача, або абонентський номер споживача, визначений договором про надання комунальної послуги, який дає згоду ідентифікувати споживача виконавцю або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг; 3) період, за який здійснюється нарахування; 4) загальна сума до сплати; 5) поле для внесення споживачем показань вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії (якщо згідно із законом або договором такі показання знімає споживач); 6) обсяг спожитої теплової енергії та води за поточний період, визначений згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону, а також показання відповідних вузлів обліку (у разі відсутності вузлів обліку теплової енергії - приладів - розподілювачів теплової енергії), на основі яких цей обсяг визначено, застосоване розрахункове або середнє споживання; 7) діючі ціни та тарифи на комунальні послуги; 8) стан розрахунків споживачем за спожиту комунальну послугу, у тому числі заборгованість з оплати послуги (у разі її наявності), періоди, в яких виникла така заборгованість, відомості про обчислення її розміру, пільги/субсидії (у разі їх надання/призначення).
Доказів встановлення засобів обліку безпосередньо у кв. 109 за адресою: м. Київ, вул. Новомостицька, буд. 15 матеріали справи не містять, а відтак, споживач зобов`язаний, у відповідності до умов Договору, оплачувати спожиту теплову енергію пропорційно опалювальній площі кв. 109 згідно загальнобудинкових засобів обліку теплової енергії.
В матеріалах справи наявна відомість реєстрації параметрів теплопостачання за адресою - вулиця Новомостицька, 15 за період часу з 01.12.2018 по 02.01.2019, відповідно до якої міжповірочним періодом теплолічильника є 4 роки.
На підтвердження надання, в тому числі відповідачу послуг з теплопостачання позивачем надано загальнобудинкові відомості обліку за адресою - вулиця Новомостицька, 15 за періоди - з 01.01.2019 по 23.01.2019, з 24.01.2019 по 25.02.2019, з 26.02.2019 по 25.03.2019, з 26.03.2019 по 16.04.2019, з 25.10.2019 по 31.10.2019, з 01.11.2019 по 24.11.2019, з 25.11.2019 по 21.12.2019, з 22.12.2019 по 20.01.2020, з 21.01.2020 по 23.02.2020, з 24.02.2020 по 22.03.2020, з 01.11.2020 по 24.11.2020, з 25.11.2020 по 17.12.2020, з 18.12.2020 по 19.01.2021, відомість реєстрації параметрів тепло споживання з 19.01.2020 по 24.02.2021, загальнобудинкові відомості обліку за періоди - з 25.02.2021 по 19.03.2021, з 20.03.2021 по 17.04.2021, з 25.10.2021 по 31.10.2021.
Також до матеріалів справи представником позивача 04.03.2026 подано заяву про долучення додаткових доказів, а також про закрити провадження у справі №910/14834/25 в частині.
У клопотанні про долучення доказів представник просив визнати поважними причини неподання Позивачем доказів у встановлений законом строк та поновити пропущений процесуальний строк, встановлений законом.
Вищеозначене клопотання обґрунтоване тим, що КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» при підготовці позовних заяв (близько двадцяти) про стягнення заборгованості з ТОВ «БК «КИЙ» до матеріалів справи на підтвердження надання послуг з централізованого опалення було долучено копії корінців нарядів та відомостей реєстрації параметрів теплоспоживання.
Позивач повідомляє, що при підготовці документів для подачі до суду задіяні декілька структурних підрозділів Позивача, що територіально знаходяться у різних районах міста Києва.
Таким чином, до матеріалів справи не було долучено докази на підтвердження прийняття теплового вузла обліку.
Відповідно до ч. 1, 8 ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Згідно ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
У своїй заяві про застосування строків позовної давності сформованої представником відповідача в системі «Електронний суд» 05.03.2026 представником не заявлено заперечень щодо клопотання представника позивача в частині долучення доказів.
З огляду на викладене суд вважає за можливе поновити строк та долучити докази до матеріалів справи.
Надані позивачем акти звіряння взаєморозрахунків та наданих послуг з централізованого опалення за спірні періоди складені і підписані лише з боку позивача. Матеріали справи також не містять доказів їх надіслання відповідачу, як і надіслання рахунків на оплату послуг.
Нарахування позивачем здійснено розрахунковим методом відповідно до Правил та умов Договору, виходячи із опалювальної площі квартири та із розрахунку норми споживання на 1 особу.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого обґрунтованого висновку.

За змістом ст. ст. 11, 509, 627 Цивільного Кодексу України та ст. 179 Господарського кодексу України (який був чинний на час виникнення спірних правовідносин) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.
Постачання теплової енергії є видом житлово-комунальних послуг і на ці правовідносини розповсюджується Закон України «Про житлово-комунальні послуги».
Цим законом зокрема, передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (частина 2 пункт 1 та 5 статті 7).
Такі положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» свідчать про обов`язковість договору щодо житлово-комунальних послуг для споживача та не можливість споживача відмовитись від укладання договору (за виключенням у випадках встановлених законом та у порядку встановленому законом), зокрема договору на постачання теплової енергії.
Статтею 5 Закону України «Про теплопостачання» визначено особливості відносин у сфері теплопостачання та передбачено, що регулювання відносин у сфері теплопостачання має особливості, визначені цим Законом.
Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» унормовано, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.
Згідно із ч. ч. 6, 7 ст. 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.
Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
В силу приписів ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін (ч. 2 ст. 714 Кодексу).
Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 1 ст. 692 цього ж кодексу передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Окрім того, як зазначалося судом вище, відносини між позивачем та відповідачем регулюються спеціальним законодавством у сфері енергопостачання, а саме Законом України «Про теплопостачання» та Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007 (надалі - Правила).
Частинами 4, 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу теплової енергії. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Пунктом 3 Правил передбачено, що споживач теплової енергії - це фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.
Відповідно до п. 40 Правил споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.
Таким чином, з наведеного вище у сукупності вбачається, що обов`язок із проведення розрахунків за спожиту теплову енергію виникає лише у споживача такої теплової енергії, а не у будь-якої особи.
Отже, позивач повинен довести факт постачання теплової енергії у спірний період відповідачу та його споживання відповідачем за адресою: м. Київ, вул. Новомостицька, буд. 15, кв. 109.
Судом враховано, що оскільки квартира знаходиться у будинку, який має єдину загальнобудинкову систему опалення (зворотного відповідачем як замовником будівництва не доведено), технічна можливість не поставлення теплової енергії в цю Квартиру відсутня, оскільки житлові будинки спроектовано з урахуванням сукупного теплового режиму всіх приміщень за умови підтримання в них нормативної температури. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерно-технічного обладнання житлового будинку і є його невід`ємною частиною та спільною власністю усіх власників квартир та нежитлових приміщень будинку. Підтримання температури в приміщеннях багатоквартирного будинку відбувається не тільки через опалювальні пристрої, а також за рахунок теплопередачі крізь огороджувальні конструкції інших приміщень у цьому будинку.
Посилання відповідача на те, що позивачем не формувались і не надавались відповідачу рахунки на оплату послуг з опалення, доказів надсилання таких рахунків позивачем до позовної заяви не надано, судом відхиляються, оскільки самі по собі обставини щодо виставлення рахунків не підтверджують та не спростовують обставин постачання позивачем теплової енергії, і відсутність доказів надсилання рахунків жодним чином не нівелює обов`язок відповідача зі здійснення розрахунків за спожиту послугу з теплопостачання.
Відповідачем не спростовано належними, допустимими та достовірними доказами відомості щодо обсягів спожитої послуги з централізованого опалення, нарахування заборгованості, а також не надано доказів здійснення оплати.
Факт введення будинку в експлуатацію пізніше за спірний період жодним чином не спростовує обставину надання позивачем послуги з централізованого опалення квартири у цей період. Судом взято до уваги і те, що Договір було укладено ще до введення будинку в експлуатацію, а його умови поширювали дію на період з 01.11.2018, тобто самим фактом укладання Договору відповідач визнавав факт надання (можливості надання) йому послуг з 01.11.2018.
04.03.2026 в системі «Електронний суд» представником позивача сформовано заяву у відповідності до якої представник зокрема просив закрити провадження у справі №910/14834/25 в частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «КИЙ» (код ЄДРПОУ 32918371) заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 1 038,42 грн., інфляційна складова у розмірі 892,21 грн. та 3% річних у розмірі 235,61 грн.
У підтвердження відсутності заборгованості з централізованого постачання гарячої води у розмірі 1 038,42 грн. представником долучено довідку від 02.03.2026 №30/103024701090100.
З огляду на відсутність заборгованості у розмірі 1 038,42 грн представник просить також закрити провадження у справі в частині нарахування інфляційної складової у розмірі 892,21 грн. та 3% річних у розмірі 235,61 грн.
Відповідно до пункту 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (ч. 3 ст. 231 ГПК України).
За таких обставин предметом розгляду у даній справі є спір на суму 10664,84 грн. з яких: сума заборгованості за послуги з централізованого опалення в розмірі 5 679,39 грн.; інфляційна складова нараховану на суму 5 679,39 грн, що становить 3 851,27 грн., 3% річних нарахованих на суму 5 679,39 грн, що становить 1 134,18 грн.
Стосовно заявленої позивачем заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з листопада 2018 року по квітень 2021 та за жовтень 2021 у розмірі 5679,39 грн, суд зазначає наступне. 
Доказів на підтвердження сплати відповідачем за послуги з постачання теплової енергії за період з листопада по березень 2021 року станом на час розгляду справи в суді, до матеріалів справи не надано.
Водночас, суд враховує заяву відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності, в зв`язку з чим зазначає наступне.
Враховуючи умови Договору, ЦК України та Закону України «Про теплопостачання» відповідач повинен був оплатити отримані послуги з централізованого опалення за спірний період у строк починаючи з 21-го числа місяця, що настає за розрахунковим (наприклад, щодо оплати послуг за листопад 2018 року перебіг строку позовної давності розпочинається 21 грудня 2018 року; щодо оплати послуг за грудень 2018 року перебіг строку позовної давності розпочинається 21 січня 2019 року і т.д).
Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.
Згідно з частинами 1, 5 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
За загальним правилом позовна давність триває безперервно з моменту усвідомлення учасником правовідносин порушення його права і до спливу цього строку звернення до суду.
Законодавство може визначати певні обставини, які впливають на перебіг позовної давності і змінюють порядок її обчислення. До таких обставин відноситься зупинення перебігу позовної давності та її переривання, що передбачено статтями 263 та 264 ЦК України.
Водночас під час дії карантину та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, які впливають на перебіг позовної давності, а саме продовження позовної давності.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на всій території України було встановлено карантин.
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-IX) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 2 квітня 2020 року.
Відтак, початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 2 квітня 2020 року Законом № 540-IX.
Подібний правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постановах від 06.09.2023 у справі № 910/18489/20 та від 02.07.2025 у справі № 903/602/24.
Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 2 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року.
Відтак, і строк позовної давності щодо зобов`язань відповідача з оплати послуг з централізованого опалення за спірний період було продовжено на підставі цих Законів до 30 червня 2023 року.
Поряд із цим Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу.
Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17 березня 2022 року.
Надалі Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (далі - Закон № 3450-ІХ) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30 січня 2024 року.
Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29.01.2024, а після 30.01.2024 перебіг такого строку був зупинений на строк дії воєнного стану.
Разом із цим, Законом України від 14 травня 2025 року № 4434-IX «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» (далі - Закон № 4434-IX) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України виключено.
Закон № 4434-IX було оприлюднено (опубліковано в газеті «Голос України» від 3 червня 2025 року № 108) 3 червня 2025 року, і відповідно до його пункту 2, він набирав чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, тобто 4 вересня 2025 року.
Так, строк позовної давності по зобов`язаннях за листопад 2018 року розпочався 21 грудня 2018 року та мав би завершитись 21 грудня 2021 року, однак, оскільки завершення строку припало на період, коли строки були продовжені (з 02.04.2020 року по 29.01.2024 року), то позивач мав право звернутися до суду до 29.01.2024 року, адже з 30.01.2024 р. строк позовної давності по зобов`язаннях за листопад 2018 року вже є простроченим.
Таким чином, завершення строків позовної давності по зобов`язаннях з листопада 2018 року (розпочався 21 грудня 2018 року та мав би завершитись 21 грудня 2021 року) та всіх наступних місяців включно до грудня 2020 року (розпочався 21 січня 2021 року та мав би завершитись 21 січня 2024 року) припадало на період, коли діяло продовження строків (з 02.04.2020 року по 29.01.2024 року). Таким чином, строк позовної давності за зобов`язаннями, що виникли з листопада 2018 року по грудень 2020 року включно завершився 29 січня 2024 року.
Разом з тим, перебіг строків позовної давності за щомісячними зобов`язаннями за період з січня 2021 року (початок перебігу строку позовної давності розпочався 21 лютого 2021 року) по квітень 2021 року (початок перебігу строку позовної давності розпочався 21 травня 2021 року) був зупинений з 30 січня 2024 року по 3 вересня 2025 року та продовжився з урахуванням часу, що минув до його зупинення.
Так, по зобов`язаннях за січень 2021 року з дати початку перебігу строку позовної давності - 21 лютого 2021 р. до дати зупинення строків - 30 січня 2024 р. минуло 2 роки 11 місяців та 9 днів. На дату поновлення перебігу строку позовної давності - 4 вересня 2025 року до завершення строку позовної давності по зобов`язаннях за січень 2021 року лишився 21 день. Відтак строк позовної давності по зобов`язаннях за січень 2021 року сплив 25 вересня 2025 року.
По зобов`язаннях за лютий 2021 року з дати початку перебігу строку позовної давності - 21 березня 2021 р. до дати зупинення строків - 30 січня 2024 р. минуло 2 роки 10 місяців та 9 днів. На дату поновлення перебігу строку позовної давності - 4 вересня 2025 року до завершення строку позовної давності по зобов`язаннях за лютий 2021 року лишився 51 день. Відтак строк позовної давності по зобов`язаннях за лютий 2021 року сплив 24 жовтня 2025 року.
По зобов`язаннях за березень 2021 року з дати початку перебігу строку позовної давності - 21 квітня 2021 р. до дати зупинення строків - 30 січня 2024 р. минуло 2 роки 9 місяців та 9 днів. На дату поновлення перебігу строку позовної давності - 4 вересня 2025 року до завершення строку позовної давності по зобов`язаннях за березень 2021 року лишився 81 день. Відтак строк позовної давності по зобов`язаннях за березень 2021 року сплив 24 листопада 2025 року.
Разом з тим, як вбачається з відмітки канцелярії Господарського суду міста Києва на позовній заяві, позивач подав позов 28 листопада 2025 року.
Таким чином позовні вимоги по стягненню з відповідача грошових коштів, нарахованих за період з листопада 2018 року по березень 2021 року (включно) заявлені поза межами строків позовної давності.
Суд звертає увагу, що позивач вправі був звернутися до суду із спірною вимогою впродовж більше п`яти років, Закон № 4434-IX було опубліковано за три місяці до набрання ним чинності, що також давало розумний строк для звернення із позовом до суду до дати набрання цим Законом чинності.
Тобто, поважності пропуску цього строку суд не вбачає.
Установлення часових меж судового захисту порушеного права забезпечує правову стабільність та сприяє усуненню правової невизначеності. Позовна давність спонукає учасників правовідносин до вчинення дій, спрямованих на захист порушених прав, у чітко визначені строки, які мають бути розумними.
Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Враховуючи вищевикладене, з огляду на узгоджений у п. 13 Договору порядок розрахунків за спожиту теплову енергію, оскільки з позовом до суду позивач звернувся 28.11.2025, позивачем пропущено строк позовної давності щодо спірних розрахункових періодів з централізованого опалення, зокрема за період листопад 2018 року - березень 2021 року (включно).
Інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимогою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 7 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19).
Згідно з статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).
Таким чином, позовна давність щодо вимог про стягнення з відповідача акцесорних зобов`язань (інфляційних втрат та 3% річних), нарахованих на заборгованість з оплати послуг з централізованого опалення за розрахунковий період листопад 2018 року - березень 2021 року також сплила.
З огляду на викладене, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з листопада 2018 року по березень 2021 року включно, такі позовні вимоги не підлягають задоволенню, так само як і не підлягають задоволенню вимоги про стягнення інфляційних втрат нарахованих на заборгованість з оплати послуг з централізованого опалення за розрахунковий період листопад 2018 року - березень 2021 року.
В частині вимог про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення за квітень 2021 року, слід зазначити наступне. 
Відповідно до наданого Позивачем та наявного в матеріалах справи «Розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення (ЦО) за період 11.2018 - 8.2025 за послуги з централізованого опалення за квітень 2021 року було нараховано 520,31 грн., що підтверджується Актом надання послуг з централізованого опалення №103024701090100/04/2021/2 від 30.04.2021 року, за квітень 2021 року.
Поміж тим, відповідно до наданого Позивачем та наявного в матеріалах справи Акту надання послуг з централізованого опалення №103024701090100/07/2021/2 від 31.07.2021 року, за квітень 2021 року здійснено перерахунок і вартість послуг визначена в сумі 30,88 грн.
Відповідно до наданого Позивачем та наявного в матеріалах справи Акту надання послуг з централізованого опалення №103024701090100/08/2021/2 від 31.08.2021 року, за квітень 2021 року здійснено перерахунок і вартість послуг визначена в сумі 0,00 грн.
Відповідно до наданого Позивачем та наявного в матеріалах справи Акту надання послуг з централізованого опалення №103024701090100/09/2021/2 від 30.09.2021 року, за квітень 2021 року здійснено перерахунок і вартість послуг визначена у від`ємній в сумі - 30,88 грн.
Щодо вимог з оплати послуг з централізованого опалення за жовтень 2021 року, слід зазначити наступне. 
Відповідно до наданого Позивачем та наявного в матеріалах справи «Розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення (ЦО) за період 11.2018 - 8.2025 за послуги з централізованого опалення за жовтень 2021 року було нараховано 295,97 грн., що підтверджується Актом надання послуг з централізованого опалення №103024701090100/10/2021/2 від 31.10.2021 року, за жовтень 2021 року.
Поміж тим, відповідно до наданого Позивачем та наявного в матеріалах справи Акту надання послуг з централізованого опалення №103024701090100/11/2021/2 від 30.11.2021 року, за жовтень 2021 року здійснено перерахунок і вартість послуг становить від`ємне значення в сумі -17,70 грн., тобто заборгованість за жовтень 2021 року відсутня.
Відповідно до наданого Позивачем та наявного в матеріалах справи Акту надання послуг з централізованого опалення №103024701090100/04/2023/2 від 30.04.2023 року, за жовтень 2021 року здійснено перерахунок і вартість послуг становить від`ємне значення в сумі -231,89 грн., тобто заборгованість за жовтень 2021 року відсутня.
З огляду на викладене суд відмовляю у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення за квітень 2021 року та за жовтень 2021 року.
Інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимогою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 7 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19).
З огляду на відмову в позовних вимог в частині заборгованості за послуги з централізованого опалення за квітень 2021 року та за жовтень 2021 року не підлягає задоволенню.
За змістом статей 7, 13 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин; судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Такі принципи господарського судочинства як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі реалізуються, зокрема, шляхом надання особам, які беруть участь у справі, рівних процесуальних прав й обов`язків.
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до таких правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правових наслідків є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, ухвалення законного та обґрунтованого рішення.
Статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим і відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката слід покласти на позивача.
Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 129, 231, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити частково.
2. Провадження у справі №910/14834/25 в частині позовних вимог про стягнення заборгованості у розмірі 2166,34 грн - закрити.
3. В іншій частині позову відмовити.
4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 23.03.2026

Суддя Владислав ДЕМИДОВ