П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 501/5725/25	

Місце прийняття ухвали суду 1 інстанції: м. Чорноморськ;
Дата складання повного тексту ухвали
суду 1 інстанції: 13.01.2026 року;
Головуючий в 1 інстанції: Петрюченко М.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
Головуючого судді – Єщенка О.В.
суддів – Градовського Ю.М.
– Казанчук Г.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чорноморського міського суду Одеської області від 13 січня 2026 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:
скасувати постанову інспектора 3 взводу 2 роти 1 батальйону полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Пінгер Світлани Вадимівни Серії ЕНА №6105431 від 07.11.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у розмірі 3400 гривень;
закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Ухвалою Чорноморського міського суду Одеської області від 26 грудня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху. Запропоновано позивачеві усунути недоліки позову протягом десяти днів з моменту отримання даної ухвали.
Так, судом першої інстанції встановлено, що звернення із цим адміністративним позовом відбулось із пропуском десятиденного строку, передбаченого статтею 286 КАС України, при цьому позивачем не надано докази поважності причин пропуску строку звернення до суду.
Ухвалою Чорноморського міського суду Одеської області від 13 січня 2026 року адміністративний позов ОСОБА_1 повернуто позивачеві. Суд першої інстанції виходив з того, що у визначений строк позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, які стали підставою для залишення позову без руху.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неповне з`ясування обставин справи, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, а позовні вимоги задовольнити.
Обґрунтовуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням законодавства, що регулює спірне питання, та обставинам справи, помилково залишено поза увагою те, що на виконання положень статті 123 КАС України та вимог суду позивачем направлено заяву про поновлення строку звернення із цим адміністративним позовом. На переконання апелянта, одночасно судом першої інстанції помилково не врахована й та обставина, що у період з 28.08.2025 по 01.01.2026 позивач перебував у службовому відрядженні у зоні ведення бойових дій на території Харківської та Дніпропетровської областей. Як наслідок, судом першої інстанції за відсутності належних правових підстав не прийнято адміністративний позов до розгляду.
У відзиві на апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області посилається на необґрунтованість доводів апелянта, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – залишити без змін. Відповідач просить враховувати, ту обставину, що позивач фактично зловживає своїми процесуальними правами, адже останній повторно подав позов до одного й того самого відповідача, з тим самим предметом та з тих самих підстав (у справі №501/112/26). Також, заперечуючи проти обґрунтованості доводів та вимог апелянта, відповідач зазначає, що згідно дійсних обставин справи звернення із цим адміністративним позовом відбулось із пропуском строку, встановленого статтею 286 КАС України, однак на вимогу суду позивач не надав докази поважності причин пропуску процесуального строку.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до частин 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно із частиною 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. 
Частинами 1, 2 статті 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Таким чином, за загальними правилами КАС України, звернення до суду за захистом прав, свобод чи інтересів особа може реалізувати в межах терміну, визначеного адміністративним процесуальним законодавством або іншими законами.
Строк звернення до адміністративного суду вважається проміжком часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Обов`язок доведення обставин, з якими пов`язується поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулась із адміністративним позовом.
При цьому поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Таким чином, право на звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду.
Разом з цим, пропущення строків звернення до адміністративного суду не є безумовною підставою для застосування наслідків порушення цих строків, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважною і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС.
Аналіз практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.
Слід враховувати, що особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності врегульовано статтею 286 КАС України.
Згідно спеціальних правил частини 2 статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Як свідчить зміст адміністративного позову, предметом спору у цій справі є протиправність постанови УПП Серії ЕНА №6105431 від 07.11.2025 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у розмірі 3400 гривень.
Оспорюючи правомірність та обґрунтованість адміністративного стягнення, позивачем не заперечується та обставина, що про прийняту постанову поліцейського позивач знав з моменту винесення постанови – 07.11.2025 року.
З наведеного слідує правильність висновків суду першої інстанції про те, що звернення із цим адміністративним позовом відбулось із пропуском строку, встановленого статтею 286 КАС України, хоча й як помилково зазначено судом першої інстанції 17.12.2025 року.
Фактично звернення із цією позовною заявою відбулось 01.12.2025 року шляхом подання позову засобами поштового зв`язку.
Водночас, апеляційний суд зауважує на тому, що, встановивши факт пропуску строку звернення із позовом під час вирішення питання про відкриття провадження у справі, суд має надати особі термін у десять днів з дня вручення відповідної ухвали для звернення із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду.
Лише не подання особою в зазначений строк заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та/або не підтвердження на виконання вимог суду поважності причин пропуску строку звернення із позовом є наслідком повернення адміністративного позову відповідно до положень частини 2 статті 123 КАС України.
Як свідчать дійсні обставини справи, звернення із цим адміністративним позовом відбулось із пропуском строку, встановленого статтею 286 КАС України, та без подання заяви про поновлення установленого строку і без наведення поважних причин пропуску процесуального строку.
Поряд з цим, судом першої інстанції не встановлювався позивачеві строк для звернення із заявою про поновлення процесуального строку, як й відповідний порядок виконання вимог суду.
Визначивши позивачеві обов`язок надати докази поважності причин пропуску процесуального строку, судом першої інстанції помилково залишено поза увагою установлений статтею 123 КАС України порядок вчинення процесуальних дій:
надати особі термін для звернення із клопотанням про поновлення строку звернення із адміністративним позовом;
надати особі термін для наведення інших підстав для поновлення строку звернення із адміністративним позовом. Такі процесуальні дії вчиняються за результатом попередньої правової оцінки вже наведених у клопотанні особи доводів про поновлення строку звернення до суду.
Натомість, у спірному випадку, як вже встановлено вище, позивач не додав до позову клопотання про поновлення строку звернення із цим адміністративним позовом.
Отже, приписів щодо обов`язкового надання позивачеві строку, встановленого частиною 1 статті 123 КАС України, для подання заяви про поновлення строку звернення із позовом судом першої інстанції не дотримано, що свідчить про передчасність висновку суду про неможливість прийняти позовну заяву до розгляду внаслідок пропуску учасником процесуального строку.
Поряд з цим, як свідчать додані до апеляційної скарги докази – поштова накладна від 06.01.2026 року з описом вкладення, позивачем у визначений судом першої інстанції строк надіслано на адресу суду заяву про поновлення строку звернення із цим позовом.
Також, як свідчать дійсні обставини справи, у період з 28.08.2025 по 01.01.2026 позивач перебував у службовому відрядженні у зоні ведення бойових дій на території Харківської та Дніпропетровської областей, однак фактично такі обставини справи судом першої інстанції не враховані і таким (обставинам) не надана правова оцінка в контексті можливості врахувати при наданні правової оцінки поважності причин пропуску процесуального строку.
Також, є передчасними доводи відповідача про зловживання позивачем своїми процесуальними правами, що виразилось у зверненні із таким самим позовом до цього ж суду, адже відповідно до частини 8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Враховуючи викладене, оскільки висновки суду першої інстанції не у повній мірі відповідають нормам процесуального права та судом неповно з`ясовано обставини справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 320 КАС України підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання щодо відкриття провадження.
Разом з цим, не підлягають задоволенню вимоги апелянта про задоволення позовної заяви, адже відповідно до положень частини 3 статті 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвали про повернення позовної заяви, справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Відповідно до приписів частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, п.п. 1, 4 ст. 320, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Ухвалу Чорноморського міського суду Одеської області від 13 січня 2026 року – скасувати.
Справу направити до Чорноморського міського суду Одеської області для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко 

Судді: Ю.М. Градовський 

Г.П. Казанчук