КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 760/29240/25 Головуючий у суді І інстанції Агафонов С.А.
Провадження № 33/824/1153/2026 Головуючий у суді ІІ інстанції Голуб С.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року Київський апеляційний суд у складі судді Голуб С.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130, статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 26 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення із застосуванням ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, який становить 605,60 грн.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 05 жовтня 2025 року о 07 год. 25 год. на вул. Борщагівська, 154А у м. Києві керувала транспортним засобом «Nissan Juke», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці за допомогою приладу Alcotest Drager або у лікаря нарколога водій відмовилась, що зафіксовано на нагрудну камеру поліцейського, тобто вчинила дії, якими порушила вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім цього, 05 жовтня 2025 року о 07 год. 25 хв. на вул. Борщагівська, 154А у м. Києві водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Nissan Juke» державний номерний знак НОМЕР_1 , не обрала безпечної швидкості, не впоралась з керуванням, що призвело до наїзду на бордюрний камінь та металеве огородження, чим порушила вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП автомобіль та металева огорожа отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. 
На підставі вищевикладеного на ОСОБА_1 було складено протоколи про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 473972 та серії ЕПР1 № 473968 від 05 жовтня 2025 року.
Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що докази, які були досліджені судом узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП.
Не погодившись з вказаною постановою, 08 січня 2026 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 26 грудня 2025 року скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , яке передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що повний текст оскаржуваної постанови вона не отримувала, про нього дізналася з Єдиного державного реєстру судових рішень. Згідно відомостей, які містяться в цьому реєстрі, оскаржувану постанову було надіслано судом 29 грудня 2025 року, а надання загального доступу до неї забезпечено 31 грудня 2025 року. 
У зв`язку із наведеним, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.
В доводах апеляційної скарги зазначила, що вказану постанову суду прийнято без всебічного, повного та об`єктивного встановлення обставин справи та дослідження доказів, постанова є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.
В суді першої інстанції ОСОБА_1 пояснювала, що 05 жовтня 2025 року близько 07:25 год. вона керувала автомобілем, в салоні знаходилась її малолітня дитина.
Під час руху поблизу ТРЦ «Аркадія» дитина почала голосно плакати, вона відволіклась на дитину, втратила контроль за автомобілем внаслідок чого наїхала на бордюрний камінь та зіткнулась з металевою огорожею. Після цього ОСОБА_1 негайно увімкнула аварійну сигналізацію та вийшла з автомобіля для огляду пошкоджень. Одразу на місце події під`їхали поліцейські.
Поліцейська ОСОБА_2 , побачивши в автомобілі дитину, почала висловлювати претензії ОСОБА_1 , безпідставно вилучила дитину у матері. Такі дії поліцейських шокували ОСОБА_1 . Дитина плакала, її забрали до поліцейського автомобіля, проте матір залишилась біля пошкодженого автомобіля, спілкувалась з поліцейськими, які здійснили огляд автомобіля, її особистих речей та сумки.
ОСОБА_1 зазначає, що вона не вживає алкогольних напоїв, оскільки має дитину віком до 10 місяців, яка перебуває на грудному вигодовуванні.
Попри запевнення ОСОБА_1 про відсутність будь-яких травм, поліцейські з власної ініціативи викликали швидку медичну допомогу. Лікарі підтвердили, що мати і дитина не постраждали, ознак сп`яніння у матері не виявили та вказали на відсутність підстав для відібрання біологічних зразків. 
Наголошує, що з відеозаписів з нагрудних камер поліцейських вбачається, що ОСОБА_1 поводилася адекватно, чітко відповідала на запитання, її мова, рухи та поведінка відповідали ситуації після ДТП та хвилюванню за дитину.
Ознаки алкогольного сп`яніння, формально зазначені в протоколі (запах з порожнини рота, тремтіння пальців, неадекватна поведінка), жодним доказом не підтверджені, а з відеозапису прямо спростовуються. 
Відповідно до ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, у зв`язку з чим провадження у справі підлягало закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, а саме за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Беручи до уваги ту обставину, що справа перебуває на стадії апеляційного перегляду, перш за все підлягає вирішенню питання про поновлення строку на звернення з апеляційною скаргою.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, зокрема особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.
Згідно із ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право оскаржити постанову по справі.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Так, з матеріалів справи вбачається, що копію постанови від 26 грудня 2025 року суд першої інстанції ОСОБА_1 не надсилав, в ЄДРСР забезпечено надання загального доступу до неї 31 грудня 2025 року, а ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою 08 січня 2026 року.
За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження та вважає за доцільне його поновити.
У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердила обставини, викладені в апеляційній скарзі, та додатково пояснила, що вранці 05 жовтня 2025 року керувала транспортним засобом, в якому знаходилась в дитячому кріслі її малолітня дитина. Під час руху сталася дорожньо-транспортна пригода, обставини якої в частині притягнення її до відповідальності за ст. 124 КУпАП вона не оскаржує.
Зазначила, що після прибуття працівників поліції, на її думку, їхня поведінка була грубою, оскільки вони безпідставно відібрали у неї дитину, на її прохання повернути їй дитину не реагували, вона не бачила дитину і була розгублена і нервувала. Пояснила, що після ДТП перебувала у схвильованому та нервовому стані, зважаючи також на післяпологовий період та підвищену емоційну вразливість.
Поліцейський викликали швидку допомогу, хоча в ДТП ніхто не постраждав. Через 30-40 хвилин прибула карета швидкої медичної допомога, після чого вона разом із дитиною зайшла до неї. Лікар запропонував погодувати дитину, оскільки та плакала. Вони з дитиною були легко вдягнені, проте протягом двох годин, поки складали протоколи змушені були перебувати на вулиці. Наголосила, що їй не пропонувався огляд на стан сп`яніння і вона від такого огляду не відмовлялась.
Вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим. 
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, у тому числі відеозапис з нагрудної камери працівників поліції, дослідивши докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Згідно із ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Апеляційний суд зауважує, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 скоєння нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не оспорює, тому в цій частині постанова суду не переглядається.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Згідно положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог п. 2.5. ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2, 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція), затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до п. 1, 5, 6 Розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів.
Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
З врахуванням наведеного, до дискреційних повноважень поліцейських відноситься встановлення наявності ознак алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу. Проте дискреційні повноваження, хоч і передбачають власний розсуд особи, яка їх застосовує, не є абсолютно вільними і обмежені законом та критеріями. Саме тому поліцейський зобов`язаний повідомити водія про те, які ознаки алкогольного сп`яніння у нього вбачаються і лише після цього запропонувати проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тобто процедура проведення огляду передбачає як встановлення ознак сп`яніння, так і повідомлення їх водію, і вже після цього сам огляд. За відсутності ознак алкогольного сп`яніння запропонування водію проведення огляду на стан сп`яніння може бути розцінене як свавілля поліцейських. Саме для цього, законом та підзаконними нормативно-правовими актами передбачена фіксація проведення огляду на стані алкогольного сп`яніння відеозаписом.
Як убачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дослідив надані відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції та дійшов висновку про те, що ними зафіксовано факт пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння та її відмову від такого огляду.
Разом з тим, перевіряючи зазначені докази в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції повторно переглянув два відеозаписи, долучені до матеріалів справи, та дійшов інших висновків.
До матеріалів справи додано два диски 470647 та 473815 з бодікамер поліцейських.
Так, на одному з відеозаписів (470647) ОСОБА_1 перебуває на значній відстані від працівника поліції, який фіксує подію на свою боді камеру, спілкується із поліцейською. У момент, коли інша працівниця поліції звертається до ОСОБА_1 із запитанням, яке, нібито стосується проходження огляду на стан сп`яніння, аудіозапис є вкрай неякісним: звук приглушений, сторонні шуми перешкоджають сприйняттю, а зміст висловлювань є нерозбірливим. Об`єктивно встановити, яке саме питання ставилось та яку відповідь було надано, неможливо.
На другому відеозаписі, який знімався з боді-камери поліцейської ОСОБА_3 (473815), яка безпосередньо спілкувалась із ОСОБА_1 відсутній аудіосупровід, що повністю унеможливлює встановлення змісту розмови між сторонами.
Таким чином, жоден із досліджених відеозаписів не містить чіткої та безперервної аудіофіксації факту належного роз`яснення ОСОБА_1 порядку проходження огляду на стан сп`яніння та однозначної, усвідомленої відмови ОСОБА_1 від його проходження.
Орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Однак, при розгляді даної справи суддя всупереч вищевказаних вимог закону, не вжив достатніх заходів для належної перевірки обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не надавши належну та об`єктивну оцінку доказам, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушені ним п. 2.5 ПДР України та наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин висновок суду першої інстанції про доведеність факту відмови ґрунтується на припущеннях та не підтверджений належними і допустимими доказами у розумінні ст. 251 КУпАП, що не відповідає вимогам ст. 252 КУпАП щодо оцінки доказів на основі їх всебічного, повного й об`єктивного дослідження.
Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Зазначені вище обставини суд першої інстанції належним чином не дослідив і розцінив виключно як позицію захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, що призвело до помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З огляду на викладене та оцінюючи докази в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Оскільки адміністративне стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 і ч. 1 ст. 130 КУпАП на ОСОБА_1 накладено суддею місцевого суду з урахуванням положень ст. 36 КУпАП без зазначення розміру стягнення за кожне адміністративне правопорушення окремо, як того вимагають приписи ч. 1 ст. 36 КУпАП, та враховуючи, що апеляційним судом прийнято рішення про закриття провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд вважає визначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2025 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2025 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження у справі в цій частині закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу зазначеного адміністративного правопорушення.
Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2025 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП змінити, наклавши на неї адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду С.А. Голуб