ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №334/7091/25    Головуючий в 1 інст. Гнатюк О.М.
Провадження №33/807/1271/25     Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.173-2 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року     місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопрушення – ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , захисника – адвоката Марашка І.О., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою захисника останньої - адвоката Мурашко І.О. на постанову Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 16 жовтня 2025 року, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та накладено на неї стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень.
Згідно з постановою суду, 20 серпня 2025 року о 8.00 год. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила насильство у сім`ї відносно свого чоловіка ОСОБА_2 психологічного та фізичного характеру, а саме ображала та погрожувала, чим завдала психологічну шкоду потерпілому.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В апеляційній скарзі захисник–адвокат Мурашко І.О. просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в матеріалах справи щодо вчинення психологічного насильства відсутні докази, які б підтверджували наслідки завданої шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_3 .
Вказує, що обов`язковим елементом об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП є наявність наслідків у вигляді реальної шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
У протоколі зазначено, що наслідком вчинення  ОСОБА_1 домашнього насильства стосовно ОСОБА_2 є завдана шкода, у тому числі, психологічного характеру.
Разом з тим, диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП не передбачені наслідки у вигляді завдання саме психологічної шкоди.
Крім того, вказує, що працівники Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області 20 серпня 2025 року стосовно ОСОБА_1 жодного протоколу про вчинення будь-якого адміністративного правопорушення не складали.
Однак в оскаржуваній постанові суд вказав, що були розглянуті матеріали про адміністративне правопорушення, що надійшло з Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
Також, зазначає, що на відеозаписі, який доданий до протоколу, видно, що поліцейський спілкується з ОСОБА_4 , який заявляє, що будинок АДРЕСА_1 є його власністю, тому що зареєстрований на його ім`я і він вимагає ОСОБА_5 на підставі цього покинути будинок.
ОСОБА_1 в свою чергу заявляє працівнику поліції, що будинок куплений в шлюбі і тому, він є спільною сумісною власністю подружжя.
Відмову ОСОБА_1 покинути житло разом з дітьми, яке було придбано в шлюбі, працівник поліції розцінює як чинення нею насилля психологічного характеру стосовно ОСОБА_2 , після чого працівник поліції складає протокол стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Заявлене захисником-адвокатом Мурашком І.О. клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки доводи апелянта щодо причин пропуску цього строку заслуговують на увагу, відомостей щодо отримання особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та її захисником копії оскаржуваної постанови матеріали справи не містять. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

Заслухавши: аргументи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , 
її захисника – адвоката Мурашка І.О. та потерпілого ОСОБА_2 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, при цьому потерпілий ОСОБА_2 додатково зазначив, що потерпілим себе не вважає, насильства з боку ОСОБА_1 щодо нього не було, на цей час з ОСОБА_1 вони примирилися, 
перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Зі змісту ст.283 КУпАП убачається, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався не в повній мірі, оскільки не з`ясував повно і всебічно всіх обставин справи та не перевірив належним чином наявні в справі докази.
Так, щодо ОСОБА_6 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА №348148 від 20 серпня 2025 року, згідно з яким, 20 серпня 2025 року о 8.00 год. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила насильство у сім`ї відносно свого чоловіка ОСОБА_2 психологічного та фізичного характеру, а саме ображала та погрожувала, чим завдала психологічну шкоду потерпілому.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

До вказаного протоколу додано: терміновий припис щодо ОСОБА_1 ; рапорт інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №1 УПП в Запорізькій області ДПП сержанта поліції Бережного В. від 20 серпня 2025 року, згідно з яким, 20 серпня 2024 року об 11:30 годині у АДРЕСА_1 , домашнє насильство. Прибувши на місце події було виявлено заявника ОСОБА_2 , який пояснив, що іде судовий процес щодо розлучення з ОСОБА_1 , обидва мешкають за адресою виклику, вимагає, щоб вона покинула будівлю у зв`язку із незаконним перебуванням, вона не прописана та не є власницею помешкання. На місці також була присутня ОСОБА_7 , яка була свідком сварки між подружжям, відібрано пояснення на окремому аркуші; письмові пояснення ОСОБА_1 , відповідно до яких остання зазначає, що стосовно неї її чоловіком вчиняється домашнє насильство психологічного характеру, яке проявляється в тому, що ОСОБА_2 виганяє її разом з дітьми з будинку, постійно ображає її та її матір, яка прийшла посидіти з дітьми; письмові пояснення ОСОБА_7 , згідно з якими, остання зазначає, що вона була свідком того, що ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно її доньки, його дружини, - ОСОБА_1 , які проявлялись в словесних образах, виганяв її з будинку; заяву ОСОБА_1 , яка просить органи поліції провести службову перевірку дій її чоловіка ОСОБА_2 , котрий постійно вчиняє щодо неї психологічне насильство.
Як зазначено в постанові суду, ОСОБА_1 в судове засідання з`явилася, вину не визнала. Пояснила, що на цей час вони з чоловіком перебувають у процесі розлучення. В суді також розглядається спір щодо спільного майна подружжя – будинку. Нею не вчинялися дії насильницького характеру, які зазначені у протоколі. Це ОСОБА_2 намагається її вигнати з будинку разом з дітьми. 

Перевіряючи доводи сторони захисту, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Частиною першою статті 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Пунктом 14 ст. 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство у розумінні цієї статті.
У протоколі про адміністративне правопорушення ідеться про те, що унаслідок дій ОСОБА_1 . ОСОБА_2 було завдано шкоди психологічного характеру. 
З наявних в матеріалах справи пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_7 убачається, що між подружжям ОСОБА_8 мала місце конфліктна ситуація. При цьому пояснення зазначених осіб щодо дій кожного учасника конфлікту суперечать одне одному. 
Відеозаписом події зафіксовані обставини, які відбувались вже по прибуттю працівників поліції на місце події, коли ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розповідали свою версію події. 
Сторонніх та незацікавлених свідків в справі немає. 
На цей час потерпілий ОСОБА_2 підтримує подану захисником Головненко О.В. апеляційну скаргу та вказує, що домашнього насильства по відношенню до нього з боку ОСОБА_1 не було, про що зазначає і остання. 
З наявних в справі доказів неможливо зробити однозначний висновок про те, що інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення дійсно мало місце. 
З огляду на викладене, протокол та інші докази, що містяться в матеріалах справи, не можуть слугувати достатніми доказами для доведення винуватості ОСОБА_1 у вищевказаному правопорушенні.
В свою чергу, суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи не спростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі презумпції невинуватості. При цьому, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).
Тягар доведення в діях особи складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган.
На думку апеляційного суду, зібрані в справі докази не відповідають критерію «поза розумним сумнівом».
Проте, суд першої інстанції повно і всебічно не з`ясував всіх обставин справи та не перевірив їх доказами, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вищевказаному правопорушенні є передчасними та такими, що суперечать фактичним обставинам справи.
З урахуванням викладеного, оскаржувана постанова суду не може бути визнана законною та обґрунтованою, тому підлягає безумовному скасуванню із закриттям провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити захиснику-адвокату Мурашку І.О. строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 16 жовтня 2025 року.
Апеляційну скаргу захисника - адвоката Мурашка І.О. задовольнити. 
Постанову Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2025 року стосовно  ОСОБА_1  за ч.1 ст.173-2 КУпАП, скасувати.
Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу та події правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду      С.В. Дадашева
Дата документу  Справа № 334/7091/25