Справа № 513/982/25 
Провадження № 1-кп/513/65/26 

Саратський районний суд Одеської області

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2026 року Саратський районний суд Одеської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого (в режимі відеоконференції) адвоката ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднані кримінальні провадження № 12025162240001254 від 09 вересня 2025 року, № 12025167240000042 від 27 червня 2025 року, № 12025162240001450 від 27 жовтня 2025 року за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сергіївка Саратського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- вироком Саратського районного суду Одеської області від 07 квітня 2004 року за ч.3 ст. 185 КК України та 304 КК України до покарання у виді позбавлення волі в спеціальному виховному закладі на строк 4 роки 6 місяців,
- вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 06 вересня 2006 року за ч.3 ст.185 КК України та ч.3 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі в кримінально-виправному закладі,
- вироком Саратського районного суду Одеської області від 01 березня 2011 року за ст.395, ч.3 ст. 185, ч.3 ст.186 КК України та ч.3 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 70, 71 КК України до покарання у виді 4 років 7 місяців 3 дні позбавлення волі,
- вироком Саратського районного суду Одеської області від 29 червня 2017 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, 
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186, ч.1 ст.162 КК України, -
у с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що у зв`язку, з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч.1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого наразі продовжено (тобто на момент вчинення злочину), вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин: 
Так, ОСОБА_4 , переслідуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та особистого збагачення, умисно, з корисливих мотивів, перестрибнувши через паркан проник на присадибну ділянку та двору будинку АДРЕСА_2 та через незачинені вхідні двері проник до приміщення літньої кухні, звідки таємно викрав майно ОСОБА_8 , а саме: ліхтар переносний з павербанком 3000 мА год Аlmіnа DL-2424, 24 LЕD, аварійний ліхтар, акумуляторний світильник, вартістю 1555,23 гривень (одна тисяча п`ятсот п`ятдесят п`ять гривень двадцять три копійки) та електричний чайник Воsch ТWК2М163, вартістю 1968,13 гривень (одна тисяча дев`ятсот шістдесят вісім гривень тринадцять копійок), спричинивши потерпілій матеріальні збитки на загальну суму 3523,36 (три тисячі п`ятсот двадцять три гривні тридцять шість копійок), після чого з місця події зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого наразі продовжено (тобто на момент вчинення злочину), повторно вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин:
Так, ОСОБА_4 , 27 жовтня 2025 року, приблизно о 02 годині 00 хвилин, перебував на території села Байрамча, Білгород-Дністровського району, Одеської області, де проходив повз будинок АДРЕСА_3 , у нього виник корисливий умисел направлений на незаконне заволодіння чужим майном шляхом відкритого викрадення майна, яке перебуває у вищезазначеному будинку.
Прибувши до домоволодіння АДРЕСА_2 ОСОБА_4 , будучи особою раніше неодноразово засудженою за вчинення злочинів, тим самим повністю, розуміючи протиправність виниклого задуму, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, пройшов на територію двору та розуміючи, що потерпіла ОСОБА_9 вірогідніше за все перебуває вдома, шляхом вільного доступу, через незачинені двері, зайшов до приміщення одноповерхового житлового будинку, де в той час відпочивала потерпіла. Далі, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у приміщенні будинку, побачивши потерпілу ОСОБА_9 , розуміючи, що його дії є відкритими, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого не заволодіння чужим майном, діючи в період оголошеного воєнного стану та розуміючи, перебуваючи у приміщенні будинку, повторно, шляхом вільного доступу викрав майно потерпілої, а саме: грошові кошти в сумі 3000 гривень (три тисячі гривень нуль копійок), блендер Dоmоtес МS-5102, вартістю 510,04 гривні (п`ятсот десять гривень чотири копійки); мобільний телефон Самсунг А 32, вартістю 2833,33 гривень (дві тисячі вісімсот тридцять три гривні тридцять три копійки), з сім картою оператора мобільного зв`язку Водафон, вартістю 243,00 гривень (двісті сорок три гривні нуль копійок) та чохол зі шкірозамінника коричневого кольору на мобільний телефон Самсунг А 32, вартістю 65,00 гривень (шістдесят п`ять гривень нуль копійок), спричинивши потерпілій матеріальні збитки на загальну суму 6523,36 гривень (шість тисяч п`ятсот двадцять три гривні тридцять шість копійок).
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч.1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого наразі продовжено (тобто на момент вчинення злочину), повторно, вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин: 
Так, ОСОБА_4 27 листопада 2025 року приблизно о 02 годині 15 хвилин, з корисливих мотивів, переслідуючи злочинний умисел, направлений на миттєве викрадення чужого майна, знаходячись в житловій кімнаті будинку АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю власниці ОСОБА_9 , та знаючи, що його дії залишаються непоміченими, з холодильника, умисно викрав належне ОСОБА_9 майно, а саме: гомілки курячі, вагою 1 кілограм, вартістю 154,00 гривень (сто п`ятдесят чотири гривні нуль копійок); заморожені полуфабрикати (курячі котлети) вагою 1 кілограм, вартістю 269,97 гривень (двісті шістдесят дев`ять гривень дев`яносто сім копійок); шоколадне печиво «Деліція», вагою 1 кілограм, вартістю 187,00 гривень (сто вісімдесят сім гривень нуль копійок); 2 (дві) плитки молочного шоколаду «Міленіум» з цілими лісовими горіхами, вагою по 100 грам кожна, вартістю 151,78 гривень (сто п`ятдесят одна гривня сімдесят вісім копійок), виходячи із вартості 1 плитки 75,89 гривень (сімдесят пять гривень вісімдесят дев`ять копійок); 2 (дві) шоколадні батончики «Снікерс», вагою 112,50 грам, вартістю 132,14 гривень (сто тридцять дві гривні чотирнадцять копійок); смажений арахіс, вагою 500 грам, вартістю 158,27 гривень (сто п`ятдесят вісім гривень двадцять сім копійок). Крім цього, ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні будинку, таємно повторно викрав майно ОСОБА_9 , а саме електричну плитку Термія, типу ЕПЧІ-1,5/230М2 з чавунною комфоркою млинець, вартістю 1413,29 гривень (одна тисяча чотириста тринадцять гривень двадцять дев`ять копійок) та полуторний шерстяний плед – покривало торгівельної марки VLАDІ, розмірами 150*215 см, вартістю 756,60 гривень (сімсот п`ятдесят шість гривень шістдесят копійок), спричинивши потерпілій матеріальні збитки на загальну суму 3223,05 гривень (три тисячі двісті двадцять три гривні п`ять копійок), після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Крім того, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що у зв`язку, з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч.1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого наразі продовжено (тобто на момент вчинення злочину), вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин: 
Так, ОСОБА_4 , 08 вересня 2025 року приблизно о 19 годині 00 хвилин, з корисливих мотивів, переслідуючи злочинний умисел, направлений на темне викрадення чужого майна, знаходячись у житловій кімнаті будинку АДРЕСА_4 , скориставшись відсутністю власниці ОСОБА_6 , та знаючи, що його дії залишаються непоміченими, з меблевої шафи таємно, умисно викрав належне ОСОБА_6 майно, а саме: золоті сережки, проби 583, вагою 3,86 грам, вартістю 10378,58 гривень (десять тисяч триста сімдесят вісім гривень п`ятдесят вісім копійок) та золоту обручку, проби 583, вагою 6,39 грам, вартістю 17181,11 гривень (сімнадцять тисяч сто вісімдесят одна гривня одинадцять копійок), спричинивши потерпілій матеріальні збитки на загальну суму 27559,69 гривень (двадцять сім тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять гривень шістдесят дев`ять копійок), після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Відповідно до пункту 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі – Закон), яким визначено організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між особою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Приписами пункту 17 ч.1 ст.1 Закону визначено, що фізичне насильство – форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення у небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших порушень насильницького характеру.
Згідно висновків Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду в постанові від 12 лютого 2020 року (справа №453/225/19, провадження №51-4000кмо19) злочином пов`язаним із домашнім насильством слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини якого свідчать про наявність у діянні хоча б одного з елементів (ознак), перелічених у ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VІІІ, незалежно від того чи вказано їх в інкримінованій статті (частині статті) КК України як ознаки основного або кваліфікованого складу злочину.
Так, 21 червня 2025 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , переслідуючи злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до житла особи, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, перебуваючи біля домоволодіння АДРЕСА_5 , в якому проживає ОСОБА_7 , з якою спільно проживав однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_6 , але не перебував у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, відчинив хвіртку та без дозволу потерпілої умисно, незаконно проник на територію подвір`я домоволодіння АДРЕСА_5 .
В подальшому, ОСОБА_4 діючи умисно, всупереч волі потерпілої ОСОБА_7 . Порушуючи гарантоване ст. 30 Конституції України право кожного громадянина на недоторканість житла чи іншого володіння особи та ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікована Законом України № 475/97 – ВР від 17 липня 1997 року, якою закріплено право людини на недоторканість житла або іншого володіння особи, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до житла особи, діючи з власної ініціативи з особистим інтересом, переслідуючи мету вирішити конфлікт з колишньою співмешканкою ОСОБА_7 , дійшовши до вхідних дверей будинку АДРЕСА_5 та шляхом їх відкриття проник до приміщення вищевказаного будинку, тим самим порушив право ОСОБА_7 на недоторканість житла. 
Крім того, ОСОБА_4 , 23 червня 2025 року в період часу з 13 години 00 хвилин до 17 години, переслідуючи злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до житла особи, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, перебуваючи біля домоволодіння АДРЕСА_5 , в якому проживає ОСОБА_7 , з якою спільно проживав однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_6 , але не перебував у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, де перестрибнувши через паркан домоволодіння АДРЕСА_5 та без дозволу потерпілої умисно, незаконно проник на територію подвір`я вказаного домоволодіння.
В подальшому, ОСОБА_4 діючи умисно, всупереч волі потерпілої ОСОБА_7 , порушуючи гарантоване ст. 30 Конституції України право кожного громадянина на недоторканість житла чи іншого володіння особи, та ст. 8 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, що ратифікована Законом України № 475/97-ВР 17 липня 1997 року, якою закріплено право людини на недоторканість житла або іншого володіння особи, продовжуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне проникнення до житла особи, діючи з власної ініціативи з особистим інтересом, переслідуючи мету вирішити конфлікт з колишньою співмешканкою ОСОБА_7 , підійшов до одного з вікон будинку АДРЕСА_5 , та шляхом відкриття вікна проник до приміщення вищевказаного будинку, тим самим порушивши право ОСОБА_7 на недоторканність житла.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст.162 КК України визнав повністю, суду показав, що він повністю визнає усі фактичні обставини, викладені в обвинувальних актах, щодо обставин вчинення ним кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, у вчиненому щиро розкаюється та просить його суворо не карати. Також розповів, що проживав із потерпілою ОСОБА_7 , потім розійшлись, прийшов просити вибачення на квартиру, без її згоди увійшов до будинку, зламав її речі, потім зрозумів наслідки, однак вже нічого змінити не міг. Просив вибачення у потерпілої ОСОБА_7 . Щодо крадіжки у ОСОБА_6 він також просив у потерпілої вибачення. Розповів, що зайшов до нею у двір, потім забрав у неї золото і пішов до ОСОБА_10 , з яким поїхав до м. Білгород-Дністровський, де здав золото до ломбарду, кошти витратив на власні потреби. Щодо крадіжки у потерпілої ОСОБА_8 і ОСОБА_9 зазначив, що повертався із м.Білгород-Дністровський, побачив будинок, захотів пити, зайшов сам, побачив речі, почав все брати, чайник, повербанк тощо, щоб потім продати. У другому будинку спитав у жінки за гроші, потім їх забрав, також забрав продукти, якими розпорядився на власний розсуд. Із переліком викраденого майна в обвинувальних актах погодився, також погодився із вартістю завданих збитків потерпілим.
Захисник обвинуваченого – адвокат ОСОБА_5 просив призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 6 років позбавлення волі.
Прокурор в судовому засіданні просив призначити покарання за ч.1 ст.162 КК України у виді 2 років обмеження волі, за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, ч.4 ст.186 КК України у виді 7 років позбавлення волі, та на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно призначити покарання у виді 7 років позбавлення волі.
Потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що ОСОБА_4 заходив до неї у вечері та забрав сережки та каблучку. Вибачення просив, вартість не відшкодував.
Потерпіла ОСОБА_7 відмовилась від надання показів із посиланням на ст.63 Конституції України. 
Потерпілі ОСОБА_9 ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи. За згодою учасників кримінального провадження, судовий розгляд проведено за їх відсутності.
Враховуючи, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин даного судового провадження, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, заслухавши думку прокурора, захисника, потерпілих роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів судового провадження, які ніким не оспорюються, а обмежився лише допитом обвинуваченого, потерпілих, які прибули до суду, а також дослідженням характеризуючих даних про особу обвинуваченого, відомостей щодо речових доказів.
Оцінюючи зібрані в даному кримінальному провадженні докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов до висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, у вчиненні яких останній обвинувачується знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та підтверджується, поза розумним сумнівом, комплексом достатньо переконливих, чітких, неспростовних і узгоджених між собою доказів.
Оцінюючи викладене, суд дійшов до висновку, що винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, доведена в судовому засіданні повністю, а його умисні дії, які виразилися: за сукупністю скоєного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.4 ст. 185 КК України, за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше приміщення, вчинена в умовах воєнного стану; ч.4 ст. 186 КК України, за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з проникненням в житло, вчинений в умовах воєнного стану; ч.4 ст. 185 КК України, за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану; у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану; у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, за ознаками: незаконне проникнення до житла.
Суд призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , враховує: мету покарання, передбачену ст. 50 КК України, загальні засади призначення покарання, передбачені ст.ст. 65-67 КК України - вид та у межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинення злочинів, відповідно до положень Загальної частини КК України, ступінь тяжкості злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та запобіганню вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.
Так, до обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відносить щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінальних правопорушень.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та особи із інвалідністю, вчинення кримінального правопорушення відносно особи, з якою винний перебував у близьких відносинах.
Виходячи з наведеного вище та враховуючи обставини судового провадження, ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який не перебуває на обліку в лікаря-психіатра та нарколога, негативно характеризується за місцем проживання, а також приймаючи до уваги наявність пом`якшуючих покарання обставин та наявність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції закону за яким він притягується до кримінальної відповідальності, остаточно визначивши покарання із застосуванням ст.70 КК України, у виді позбавлення волі, яке на думку суду, буде необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.
Підстав для застосування ст. 69, ст. 69-1, ст. 75 КК України до обвинуваченого суд не вбачає.
Суд вважає, що вказаний вид покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті призначення покарання.
Відповідно до ст.ст.368, 374 КПК України, суд, ухвалюючи остаточне рішення за обвинувальним актом у виді призначення покарання, вирішує питання, зокрема, щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
09 лютого 2026 року ОСОБА_4 суддею Саратського районного суду Одеської області було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 09 квітня 2026 року, та строк дії якого на сьогодні не закінчився. 
Відповідно до ч. 3 ст. 377 КПК України, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін, оскільки обвинувачений вчинив тяжкі умисні злочини, в умовах воєнного стану, що за відсутності соціальних чинників стримування від вчинення злочинів та в сукупності з усвідомленням ним тяжкості та невідворотності покарання може призвести до ухилення від призначеного покарання та можливості продовження злочинної діяльності.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. 
Питання про процесуальні витрати по кримінальному провадженню за залучення експертів для проведення експертиз, суд вирішує керуючись ч. 2 ст. 124 та ст. 126 КПК України, зокрема з ОСОБА_4 на користь держави слід стягнути документально підтверджені процесуальні витрати у загальному розмірі 4457,00 гривень.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено згідно положень ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.349, 368, 370, 374, суд -
у х в а л и в:
ОСОБА_4 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185, ч. 4 ст.186, ч.1 ст.162 КК України та призначити йому покарання:
- ч.1 ст.162 КК України, у виді обмеженням волі на строк до 2 (два) роки.
- ч.4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;
- ч.4 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років;
На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.
Початок строку відбування покарання за даним вироком обчислювати обвинуваченому ОСОБА_4 з 27 жовтня 2025 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення зарахувати у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі, починаючи з 27 жовтня 2025 року до дня набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави 4457 (чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім) гривень 00 (нуль) копійок процесуальних витрат за проведення у кримінальному провадженні судових експертиз. 
Речові докази: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A32», темно - сірого кольору, поміщений до сейф-пакету PSP 1248620; мобільний телефон марки «Nokia», сірого кольору, поміщений до сейф-пакету PSP 1248621; грошові кошти номіналом 200 (двісті) гривень та 20 (двадцять) гривень, поміщені до сейф-пакету PSP 1248622; електро-плита, білого кольору «Термія», поміщена до сейф-пакету PSP 4155632; ліхтарик червоного кольору «Almina»; поміщені до сейф-пакету PSP 3392877 вилучених в ході проведення невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_6 , які зберігаються в камері схову речових доказів ВП № 1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП у Одеської області, повернути власникам, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 листопада 2025 року.
Речові докази: слід пальця руки на вхідних дверях будинку, змив з ручки міжкімнатних дверей, скляний стакан, змив з ручки холодильника, змив РБК біля вхідної хвіртки; зафіксовано фото відбиток взуття, вилучені в ході проведення огляду місця події за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Байрамча, вул. Шевченка, 94, які передано на зберігання в камеру схову речових доказів ВП № 1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП у Одеській області знищити, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 листопада 2025 року.
Речовий доказ електронний носій – диск з відеозаписом моменту застави майна виданого ПТ «Ломбарт «Компроміс» Нікітіч Н.В. і Компанія» залишити у матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом. 
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні. 

Суддя ОСОБА_1