П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 724/10/26 
Головуючий у 1-й інстанції: Ахмедов Різван А.о. 
Суддя-доповідач: Мацький Є.М. 

11 березня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Мацького Є.М. 
суддів: Сушка О.О.  Залімського І. Г. 
за участю:
секретаря судового засідання: Шемчук Ю.А.,
представника позивача - Боднарюка В.І.,
представника відповідача - Верешка І.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 12 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. 07 січня 2026 року представник позивача - адвокат Боднарюк В.І. звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області в інтересах позивача ОСОБА_1 із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

2. В обґрунтування позову посилається на те, що постановою поліцейського ВП №2 (м. Хотин) Дністровського РВП ГУНП серії БАД 456510 від 17.11.2025 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 510 грн. Копію постанови ОСОБА_1 не отримував. Про її існування стало відомо представнику лише 06 січня 2026 року в ході ознайомлення у Хотинському районному суді з матеріалами справи № 724/4235/25 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

3. Відповідно до описової частини постанови 17 листопада 2025 о 00:44 год. у м. Хотин вул. Шевченка, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , у якого у темну пору доби не горіла лампа заднього лівого габаритного вогню, не пред`явив для перевірки реєстраційний документ на транспорний засіб та при зміні руху не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 31.6 (б), 2.1 (б) та 9.2 (б), за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

4. Позивач ОСОБА_1 не може погодитися із зазначеною постановою, при цьому вважає, що остання прийнята із грубим порушенням норм Конституції України, КУпАП, його вина у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, так як він взагалі 17.11.2025 не керував жодним транспортним засобом. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

5. Отже посадова особа уповноважена на розгляд справи про адміністративні правопорушення, повинна всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

6. Зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтуються висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

7. При цьому, звертає увагу суду, що адміністративна відповідальність за непред`явлення реєстраційного документу на транспортний засіб, передбачена ч. 1 ст.126 КУпАП, тді як не зрозумілим є кваліфікація даного порушення ПДР України за ч. 2 ст.122 КУпАП.

8. Позивач категорично не погоджується із зазначеним рішенням поліцейського, бо вважає себе невинним, а оскаржувану постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

9. На підставі вищевикладеного просив: поновити строк на оскарження даної постанови; визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 456510 від 17.11.2025, прийняту поліцейським ВП № 2 (м. Хотин) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області за якою ОСОБА_1 було визнано вииним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 510,00 грн; адміністративну справу відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору. 

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

10. 12 лютого 2026 року рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області позовні вимоги задоволено.

11. Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 456510 від 17 листопада 2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень скасовано, провадження по справі закрито.

12. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, юридична адреса: 58000, м. Чернівці, вул. Головна, 24, ЄДРПОУ: 40109079 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок. 

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

13. Апелянт Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

14. Апелянт зазначив, що 17.11. 2025 року, близько о 00:44 год. в м. Хотин по вул. Шевченка старшим інспектором СРПП ВП №2 (м. Хотин) ДРВП ГУНП в Чернівецькій області Добрюком А. І. під час комендантської години було виявлено, що водій автомобіля марки «ВАЗ 21063» з д.н.з. НОМЕР_3 , порушив комендантську годину та в якого у темну пору доби не горіла лампа заднього лівого габаритного вогню, який не пред`явив реєстраційний документ на транспортний засіб для перевірки та при зміні напрямку руху не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив підпункт «б» пункту 31.6, підпункт «б» пункту 2.1, підпункт «б» пункту 2.9 ПДР. На підставі віщевикладеного інспекторм було складено постану серії БАД 456510 від 17.11.2025 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

15. Вказує, що на DVD диску з відеозаписом, який додається до відзиву, були здійснені у час комендантської години і поліцейські правомірно, відповідно до ст. 35 Закону здійснив зупинку автомобіля, водієм якого був ОСОБА_1 . На 23 сек. відеозапису видно, як силует чоловічої статті перелазить на заднє сидіння, в цей час на водійське сидіння сідає силует жіночої статі. Інспектор роз`яснив ОСОБА_1 підстави зупинки його як водія автомобіля, проте Придрик В. В. повідомив поліцейським що він не керував транспортним засобом, а тому у нього відсутній реєстраційний документ на транспортний засіб та відмовлявся надати будь які документи на вимогу поліцейського. Всі наведені у позовній заяві позивачем підстави для скасування оскаржуваної постанови спростовується також наявним відеозаписом із нагрудної камери поліцейського. Факт вчинення адміністративного правопорушення наявний, на виконання п.9.2 а ПДР вважають доведеним твердженням. В діях Позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Інспектор поліції мав всі законні підстави для зупинки транспортного засобу, пред`явив законну та обґрунтовану вимогу щодо надання документів передбачених законодавством, ним дотримана процедура та порядок складання адміністративного матеріалу. Постанова серії БАД 456510 від 17.11.2025 обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством.  

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

16. 17 листопада 2025 року інспектором СРПП ВП №2 (м. Хотин) ДРВП ГУНП в Чернівецькій області Добрюком А. І. винесено постанову серія БАД № 456510 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень, за порушення п.9.2 «а» ПДР України.

17. Як вбачається з оскаржуваної постанови, 17.11.2025 року, близько о 00:44 год. в м. Хотин по вул. Шевченка, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , у якого у темну пору доби не горіла лампа заднього лівого габаритного вогню,, пред`явив для перевірки реєстраційний документ на транспорний засіб та при зміні руху не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 31.6 (б), 2.1 (б) та 9.2 (б), за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.  

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА,АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ ТА ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

18. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, Апеляційний Суд виходить з наступного.

19. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що з досліджених судом доказів, а саме відеозапису, яке надано відповідачем разом з відзивом на позовну заяву та яке є єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення вбачається, що поліцейським не зафіксований безпосередньо момент не подання сигналу світловим покажчиком повороту при зміні напрямку руху, під керуванням водія ОСОБА_1 , на даному відеозаписі відображається лише факт спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 біля припаркованого автомобіля з приводу керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, на відеозаписі відсутній факт фіксації працівниками поліції несправності автомобіля ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 у якого не горить лампа заднього лівого габаритного вогню.

20. З таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

21. На відео з бодікамери інспектора чітко видно, як службовий автомобіль працівників поліції з проблисковими синіми та червоними маячками переслідують автомобіль ВАЗ світлого кольору, який на 10 секунді відеозапису змінює напрямок та з`їжджає з головної дороги праворуч в бік автомийки самообслуговування, при цьому при зміні напрямку руху не подав сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку. В подальшому, на 17 секунді відеозапису також чітко видно, як після зупинки транспортного засобу у останнього не горіла лампа заднього лівого габаритного вогню, а на 23 секунді відеозапису видно як силует чоловічої статті перелазить на заднє сидіння, в цей час на водійське сидіння сідає силует жіночої статі. Інших осіб в даному транспортному засобі не було.

22. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються в тому числі і показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

23. Тобто, на думку колегії суддів, у праціника поліції були всі підстави для зупинки транспортного засобу під керуванням позивача, та складання адміністративних матеріалів за порушення ним ПДР, натомість, вказаний факт був залишений поза увагою судом першої інстанції.  

ІV. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

24. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

25. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

26. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

27. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

28. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

29. Згідно ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

30. Суд повинен перевірити, чи було втручання виправданим та необхідним у демократичному суспільстві, та, зокрема, чи було воно пропорційним, і чи були причини, надані національними органами влади на його виправдання, важливими та достатніми. Таким чином, важливим є визначити, чи належним чином національні органи влади використали свою свободу повноважень, звинувативши заявника у наклепі чи зловживанні посадовим становищем. Рішення у справі “Ляшко проти України” (Lyashko v. Ukraine) від 10 серпня 2006 р., Заява № 21040/02, п.47.

31. Суд відзначає, що одним із складників справедливого судового розгляду в розумінні п. 1 статті 6 є право на змагальне провадження; кожна сторона, в принципі, має отримати нагоду не лише бути поінформованою про будь-які докази, які потрібні для того, щоб виграти справу, але також має знати про всі докази чи подання, які представлені або зроблені в цілях впливу на думку суду, і коментувати їх (див., mutatis mutandis, рішення у справах “Лобо Мачадо проти Португалії” (Lobo Machado v. Portugal) і “Фермьойлєн проти Бєльгії” (Vermeulen v. Belgium) від 20 лютого 1996 р., Reports of Judgments and Decisions 1996-I, сс. 206-07, п. 31 і п. 23, п. 33, відповідно, та рішення у справі “Нідерост-Губер проти Швейцарії” (Nidero?stHuber v. Switzerland) від 18 лютого 1997 р., Reports 1997-I, с. 108, п. 24).

32. У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

33. Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

34. З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області задовольнити повністю.
Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 12 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП скасувати.
Прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . 
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.  

Головуючий	 		Мацький Є.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сушко О.О.    Залімський І. Г.