УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №293/1484/25 Головуючий у 1-й інст. Збаражський О. М. 
Категорія 70 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого Павицької Т.М.,
суддів Галацевич О.М., Шевчук А.М.,
розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін у м. Житомирі цивільну справу №293/1484/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 22 грудня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Збаражського О.М. у м. Черняхові, 
в с т а н о в и в :
У грудні 2025 року  ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом у якому просила змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі по 5000,00 грн. на кожну дитину, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування вимог зазначала, що за рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 26.10.2021 з відповідача стягуються на користь позивача аліменти в розмірі не меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення дітьми повноліття. Розмір аліментів, які на даний час сплачує відповідач на користь позивача на утримання дітей складає 1607,50 грн. на кожну дитину. Позивач зазначає, що з часу набрання рішенням суду законної сили вищевказані суми аліментів не змінились. Разом з тим, інфляція за період з 2021 року по 2025 рік склала 50,8%, при цьому споживчі ціни в Україні зросли сумарно на понад 57%, а продукти харчування подорожчали в середньому на 23,2% . Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з позовом до суду.
Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 22 грудня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення яким стягнути із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 3000,00 грн на кожну дитину з дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що купівельна спроможність на задоволення потреб дітей впала більше ніж у два рази. На даний час єдиним доходом є допомога при народженні дитини, яка складає 860,00 грн на місяць, що підтверджується довідкою про отримання допомоги від 09.01.2026 року. Вказує, що її сумарний дохід на трьох осіб складає 4075 грн, тобто по 1350,00 грн на одну особу, при прожитковому мінімуму 3328,00 грн. Зазначає, що перебуває у декретній відпустці, а тому позбавлена можливості отримувати інший дохід. Відтак, її матеріальний стан погіршився. Суд першої інстанції мав можливість задовольнити позов частково в сумі по 3000,00 грн на кожну дитину щомісячно, або в іншій сумі.
29 січня 2026 року від представника ОСОБА_2 – ОСОБА_6 надійшов відзив у якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_3 , рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вважає апеляційну скаргу безпідставною і необґрунтованою, а ухвалене рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, прийнятим із беззаперечним дотриманням норм матеріального права і неухильного виконання процесуального закону при повному, всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин, що входять до предмету доказування, за належної оцінки всіх доказів і доводів сторін, з детальним дослідженням кожного доказу. Вказує, що новонароджена дитина апелянта не є спільною дитиною сторін у справі, а тому посилання апелянта на її особистий розрахунок сумарного доходу на трьох осіб є безпідставним та недоречним. Відповідач сплачує аліменти на утримання своїх двох дітей – ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , оскільки обов`язок утримувати матір дитини до досягнення останньою трирічного віку покладається на батька дитини, як це передбачено ч. 2 ст. 84 СК України. Матеріали справи та апеляційної скарги не містять доказів того, що відповідач є батьком третьої дитини позивача. Судом першої інстанції зроблено правомірний висновок, що позивачем не доведено суттєвої зміни матеріального чи сімейного стану сторін, їх стану здоров`я для збільшення розміру аліментів. Окрім того, апелянт, серед іншого, зазначає в апеляційній скарзі про можливість суду першої інстанції ухвалити рішення про часткове задоволення позову. З даним твердженням апелянта не погоджуємося також, оскільки зміна способу стягнення аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст. 192 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів. Тобто, даний позов є фактично позовом про збільшення розміру аліментів.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено суттєву зміну матеріального чи сімейного стану сторін, їх стану здоров`я для збільшення розміру аліментів. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 05.03.2021 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, неповнолітніх дітей залишено проживати разом матір`ю.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно свідоцтв про народження.
Діти сторін зареєстровані та проживають разом із матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 05.03.2021 з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі не меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.
27 червня 2025 року ОСОБА_9 зареєструвала шлюб та змінила прізвище « ОСОБА_10 » на шлюбне « ОСОБА_11 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 27.06.2025.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Звертаючись до суду з позовом саме позивач повинен надати докази на підтвердження наявності правових підстав для зміни розміру аліментів та довести, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у розмірі по 5000,00 грн на кожну дитину. 
Як вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , після стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася дитина ОСОБА_12 .
ОСОБА_2 є особою з інвалідністю 3 групи з дитинства, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_3 та отримує пенсію по інвалідності з 13.10.2009 року.
Відповідно до довідки про доходи, виданої 04.12.2025 ТОВ «Гратос Компані», відповідач ОСОБА_2 офіційно працевлаштований та отримує стабільний дохід, а саме з квітня 2024 року дохід в середньому розмірі по 12000,00 грн. щомісяця, та після утримання податків становить 9660,00 грн.
ОСОБА_1 не доведено наявність у ОСОБА_2 , як платника аліментів, відповідного доходу для збільшення розміру аліментів в твердій грошовій сумі по 5000,00 грн. на кожну дитину, що разом складає 10000,00 грн, при щомісячному доході відповідача 9660,00 грн після утримання податків та перебуванням у відповідача на утриманні третьої дитини.
Відповідно до частини першої статті 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно чи перебувають вони у шлюбі між собою.
Положеннями частини 3 статті 181 СК України, передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
А відповідно до вимог частини 3 статті 12ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції що під час розгляду справи позивачем не надані докази наявності таких обстави, які є підставою для зміни способу стягнення аліментів.
При вирішенні вимог щодо зміни способу стягнення або розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.
Позивачка не надала суду будь-яких доказів покращення матеріального стану відповідача з часу встановлення йому аліментних зобов`язань.
Натомість у відповідача після ухвалення рішення про стягнення аліментів народилась іще одна дитини, вік якої до трьох років, відповідно збільшилось число утриманців.
При цьому, апеляційний суд наголошує на тому, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом як платника аліментів, так і одержувача ( частина 1 статті 192 СК України).
Доводи апеляційної скарги містять суб`єктивне тлумачення апелянтом як обставин справи, так і норм діючого законодавства, направлене на переоцінку доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що місцевим судом при ухваленні рішення були належним чином оцінені подані сторонами докази, повно встановлені фактичні обставини справи, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення суду, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.
Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У відповідності до положень статті 375 ЦПК України, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 22 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Т.М. Павицька

Судді О.М. Галацевич

А.М. Шевчук