Справа № 296/7895/24
2/296/1114/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" березня 2026 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:
головуючого судді Маслак В.П.,
за участю секретаря судового засідання Пшегалінської К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про зняття арешту з майна, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И В :

28.08.2024 ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зняття арешту з майна в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд зняти арешт з нерухомого майна, що накладений державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Житомирській області на підставі постанови про арешт майна боржника ВП №48179140 від 16.09.2019, та скасувати обтяження:
- № 33239568 у виді арешту 1/2 (одна друга) частини земельної ділянки площею 0,0605 га по АДРЕСА_1 , рішення про державну реєстрацію 48697818 від 16.09.2019;
- № 33240058 у виді арешту 1/2 (одна друга) частини житлового будинку АДРЕСА_2 , рішення про державну реєстрацію 48698337 від 16.09.2019.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що ОСОБА_1 є іпотекодержателем нерухомого майна - будинку АДРЕСА_2 , а іпотекодавцем є ОСОБА_6 . ОСОБА_1 набув право іпотеки шляхом укладання 27.12.2018 з ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНАНС ГРУП» договору про відступлення прав за договором іпотеки, який укладено 28.12.2005 між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_6 .
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, сформованого станом на 27.12.2018, у відповідності до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 44877014 від 27.12.2018, будинок АДРЕСА_2 , обтяжено забороною на нерухоме майно на підставі договору іпотеки № 6540 від 28.12.2005, договорів про відступлення права вимоги за договором іпотеки № 2521 від 27.12.2018, № 2522 від 27.12.2018, № 2525 від 27.12.2018 (номер запису про обтяження 29694494). Обтяжувачем вказаного нерухомого майна є ОСОБА_1 , а особою, права якої обтяжуються - ОСОБА_6 .
Відповідно до інформаційної довідки №388557918 від 26.07.2024 наявні наступні обтяження нерухомого майна: 
-номер запису про обтяження 33239568 арешт на 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0605 га по АДРЕСА_1 , на підставі постанови про арешт майна боржника ВП №48179140 від 16.09.2019, виданої державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Житомирській області, рішення про державну реєстрацію 48697818 від 16.09.2019. Особа, права якої обтяжуються - ОСОБА_2 ;
-номер запису про обтяження 33240058 арешт на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , на підставі постанови про арешт майна боржника ВП №48179140 від 16.09.2019, виданої державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Житомирській області, рішення про державну реєстрацію 48698337 від 16.09.2019. Особа, права якої обтяжуються - ОСОБА_2 .
Позивачем також зазначено, що на його запит Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області надано відповідь про те, що 16.09.2019 постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Житомирській області Дідківського А.Є. про арешт майна боржника у зведеному виконавчому провадженні № 30537249 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості на користь фізичних осіб відповідно до ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 20.05.2015 у справі №296/3289/13-ц накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_2 - 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_2 , та на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0605 га по АДРЕСА_1 . Підстави для зняття державним виконавцем арешту з вказаного майна відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні.
На день звернення до суду з позовом у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) наявне зведене виконавче провадження № 30537249 про стягнення грошових коштів з боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , враховуючи що виконавче провадження, в якому стягувачем був ОСОБА_5 закінчено у 2022 році.
Однак, позивач вважає, що вказані обтяження нерухомого майна порушують його першочергове право, як іпотекодержателя зазначеного нерухомого майна на звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення його вимог за рахунок заставного майна, оскільки ОСОБА_6 не виконує зобов`язання за кредитним договором, що є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог ОСОБА_1 , у зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом.
Протокольною ухвалою суду від 27.02.2025 до участі у розгляді даної справи в якості співвідповідача залучено ОСОБА_5 . 
Ухвалою суду від 24.03.2025 цивільну справу №296/7895/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про зняття арешту з майна, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_6 – прийнято до провадження суддею Маслак В.П. та вирішено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження. 
Ухвалою суду від 17.02.2026 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. 
30.03.2026 представником позивача у справі - адвокатом Войтович М.С. подано заяву про проведення розгляду справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. 
15.01.2026 відповідачем у справі ОСОБА_5 подано заяву про розгляд справи за його відсутності. 
Відповідачі у справі – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись шляхом направлення повісток поштовою кореспонденцією за адресою реєстрації. 
Треті особи - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились, клопотань, заяв не подавали. 
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
27.12.2005 між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (Кредитор) та ОСОБА_6 (Позичальник) укладено кредитний договір № Z14-2/006-4/52087, за умовами якого позичальнику надано кредит в розмірі 100 000,00 доларів США на строк з 27.12.2005 по 26.12.2025.
28.12.2005 між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_6 (Іпотекодавець) укладено договір іпотеки, посвідчений 28.12.2005 за № 6540, яким, в забезпечення виконання кредитного зобов`язання за кредитним договором № Z14-2/006-4/52087, передано в іпотеку будинок АДРЕСА_2 .
27 грудня 2018 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» (Первісний кредитор) та ПАТ «ОКСІ БАНК» (Новий кредитор) був укладений договір відступлення права вимоги, згідно умов якого Первісний кредитор відступає за плату Новому кредитору належні йому права грошової вимоги кредитора до боржника ( ОСОБА_6 ) за кредитним договором № Z14-2/006-4/52087 щодо погашення заборгованості по кредиту, процентів та інших платежів, а Новий кредитор заміняє кредитора як сторону – кредитора у кредитному договорі та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором. 
27.12.2018 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» (Іпотекодержатель/Первісний кредитор) та ПАТ «ОКСІ БАНК» (Новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, зареєстрований за № 2521, згідно умов якого Іпотекодержатель передає, а Новий іпотекодержатель приймає всі права вимоги за договором іпотеки від 28.12.2005 № 6540, укладений між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_6 , який виступає в якості забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з кредитного договору. З моменту укладення цього договору Новий кредитор набуває статусу Іпотекодержателя за Договором іпотеки. 
27.12.2018 між ПАТ «ОКСІ БАНК» (Кредитор) та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» (Новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги, згідно умов якого Кредитор відступає за плату Новому кредитору належні йому права грошової вимоги кредитора до боржника ( ОСОБА_6 ) за кредитним договором № Z14-2/006-4/52087 щодо погашення заборгованості по кредиту, процентів та інших платежів, а новий кредитор заміняє кредитора як сторону – кредитора у кредитному договорі та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором. 
27.12.2018 між ПАТ «ОКСІ БАНК» (Іпотекодержатель/Кредитор) та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» (Новий Іпотекодержатель/Новий кредитор) укладено договір про відступлення прав за договором іпотеки, зареєстрований за № 2522, згідно умов якого Іпотекодержатель передає, а Новий іпотекодержатель приймає всі права вимоги за договором іпотеки від 28.12.2005 № 6540, укладений між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_6 , який виступає в якості забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з кредитного договору. З моменту укладення цього договору Новий кредитор набуває статусу Іпотекодержателя за Договором іпотеки.
27.12.2018 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» (Кредитор) та фізичною особою ОСОБА_1 (Новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги № 27-12/18/6, згідно умов якого Кредитор відступає за плату Новому кредитору належні йому права грошової вимоги кредитора до боржника ( ОСОБА_6 ) за кредитним договором № Z14-2/006-4/52087 щодо погашення заборгованості по кредиту, процентів та інших платежів, а Новий кредитор заміняє Кредитора як сторону – кредитора у кредитному договорі та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором. 
27.12.2018 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» (Іпотекодержатель/Кредитор) та ОСОБА_1 (Новий Іпотекодержатель/Новий кредитор) укладено договір про відступлення прав за договором іпотеки, зареєстрований за № 2525, згідно умов якого Іпотекодержатель передає, а Новий іпотекодержатель приймає всі права вимоги за договором іпотеки від 28.12.2005 № 6540, укладений між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_6 , який виступає в якості забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з кредитного договору. З моменту укладення цього договору Новий кредитор набуває статусу Іпотекодержателя за Договором іпотеки. Предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно: будинок АДРЕСА_3 .
Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та встановлені рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 09.01.2024 у справі № 296/10894/19 (том 1, а.с. 164-173), тому відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України не потребують доказування. 
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 є іпотекодержателем нерухомого майна - будинку АДРЕСА_2 .
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 27.12.2018 будинок АДРЕСА_2 обтяжено забороною на нерухоме майно на підставі договору іпотеки № 6540 від 28.12.2005, договорів про відступлення права вимоги за договором іпотеки № 2521 від 27.12.2018, № 2522 від 27.12.2018, № 2525 від 27.12.2018 (номер запису про обтяження 29694494) у відповідності до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 44877014 від 27.12.2018. Обтяжувачем вказаного нерухомого майна є ОСОБА_1 , а особою, права якої обтяжуються - ОСОБА_6 . Дата державної реєстрації обтяження - 28.12.2005 (том 1, а.с. 35-37).
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №388557918 від 26.07.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , наявні наступні обтяження нерухомого майна:
- номер запису про обтяження 33239568 арешт на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0605 га по АДРЕСА_1 , на підставі постанови про арешт майна боржника ВП №48179140 від 16.09.2019, виданої державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Житомирській області, рішення про державну реєстрацію 48697818 від 16.09.2019; особа, права якої обтяжуються - ОСОБА_2 ;
- номер запису про обтяження 33240058 арешт на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_2 , на підставі постанови про арешт майна боржника ВП №48179140 від 16.09.2019, виданої державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Житомирській області, рішення про державну реєстрацію 48698337 від 16.09.2019; особа, права якої обтяжуються - ОСОБА_2 (том 1, а.с. 15-17).
З метою зняття арешту з майна ОСОБА_1 звернувся до державної виконавчої служби. Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 25.10.2019 за № 3.2/16282 надано відповідь зі змісту якої вбачається, що 16.09.2019 постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Житомирській області Дідківського А.Є. про арешт майна боржника у зведеному виконавчому провадженні № 30537249 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості на користь фізичних осіб відповідно до ухвали від 20.05.2015 у справі №296/3289/13-ц Корольовським районним судом м.Житомира накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_2 - 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_2 , та на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0605 га по АДРЕСА_1 . Підстави для зняття державним виконавцем арешту з вказаного майна відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні (том 1, а.с. 20-21).
Відповідно до постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Дідківського А.С. від 16.09.2019 в межах виконавчого провадження № 48179140 накладено арештна на майно, що належить ОСОБА_1 , а саме: 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_2 , та на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0605 га по АДРЕСА_1 на підставі виконавчого листа № 296/11276/13ц виданого 14.08.2014.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч.1ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.
Згідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1ст. 328 ЦК України).
Нормою ч.4ст.334 ЦК України встановлено те, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Предметом спору у справі є вимога ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту у зв`язку із переважним правом іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є Предметом іпотеки та на яке державним виконавцем накладено арешт.
Іпотека, за визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про іпотеку" - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно з частинами шостою та сьомою статті 3 зазначеного Закону у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.
Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.
Згідно з частиною третьою статті 51 Закону України "Про виконавче провадження" про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі.
Відповідно до частин першої, п`ятої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Арешт з майна може бути знятий виконавцем за рішенням суду.
Таким чином, оскільки накладення арешту на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна, то ним порушується право іпотекодержателя у разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.
Зі змісту наведених приписів Закону України "Про іпотеку" вбачається, що у разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. При цьому відсутні підстави для відмови у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв`язку з відсутністю реального порушення боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання на момент пред`явлення відповідної вимоги; факт порушення основного зобов`язання, яке забезпечене іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя і не пов`язується з його існуванням, а, отже, й порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/4772/17, від 31 жовтня 2018 року у справі №923/1105/17.
Суд звертає увагу, що у разі накладення державним виконавцем арешту на майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, заставодержатель цього майна має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.
Суд бере до уваги те, що ОСОБА_1 є іпотекодержателем за договором іпотеки від 28.12.2005 № 6540, укладеним між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_6 на підставі договору про відступлення прав за договором іпотеки від 27.12.2018, зареєстрований за № 2525. Предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно: будинок АДРЕСА_2 . Обтяження нерухомого майна за договором іпотеки зареєстровано 28.12.2005 року. 
В подальшому, 16.09.2019 зареєстровано обтяження нерухомого майна , а саме, 1/2 частини будинку АДРЕСА_2 на підставі постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Дідківського А.С. від 16.09.2019 в межах виконавчого провадження № 48179140. 
Отже, слід констатувати, що право вимоги за договором іпотеки у ОСОБА_1 виникло раніше, до винесення постанови державного виконавця про арешт на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_2 . Отже, право ОСОБА_1 щодо задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки є пріоритетним перед іншими стягувачами у виконавчому провадженні.
Окрім того, суд звертає увагу, що постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Сладь Т.П. від 25.11.2022 виконавче провадження №48179140 за виконавчим листом №296/11276/13ц від 14.08.2014 (стягувач ОСОБА_5 , боржник ОСОБА_2 ) закінчено у зв`язку із повним фактичним виконанням судового рішення. 
Також постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Сладь Т.П. від 02.12.2025 виконавче провадження №24073936 за виконавчим листом №2-4862/10 від 22.12.2010 (стягувач ОСОБА_5 , боржник ОСОБА_2 ) закінчено у зв`язку із повним фактичним виконанням судового рішення. 
Враховуючи викладене , суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 про зняття арешту з нерухомого майна та скасування обтяження № 33240058 у виді арешту 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , є правомірними, не порушують права інших осіб на нерухоме майно (докази протилежного суду не надано), а тому підлягають задоволенню.
Разом з цим, суд відмовляє у задоволені позову в частині зняття арешту з нерухомого майна та скасування обтяження № 33239568 у виді арешту 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0605 га по АДРЕСА_1 , рішення про державну реєстрацію №48697818 від 16.09.2019, оскільки вказана земельна ділянка не є предметом договору іпотеки від 28.12.2005 № 6540, відповідно ОСОБА_1 не набув права вимоги щодо даного об`єкту нерухомості.
Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про зняття арешту з майна, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню. 
Керуючись ст.4, 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про зняття арешту з майна, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_6 задовольнити частково.
Зняти арешт з нерухомого майна, що накладений державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Житомирській області на підставі постанови про арешт майна боржника ВП №48179140 від 16.09.2019, та скасувати обтяження № 33240058 у виді арешту 1/2 (одна друга) частини житлового будинку АДРЕСА_2 , рішення про державну реєстрацію 48698337 від 16.09.2019.
У задоволенні решти вимог позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду, а якщо оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Головуючий суддя В. П. Маслак