Справа № 944/5805/25
Провадження №1-кп/944/867/26
УХВАЛА

18.02.2026 року	м.Яворів 	

Яворівський районний суд Львівської області у складі: 
головуючого судді – ОСОБА_1 
з участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 
прокурора – ОСОБА_3 
обвинуваченого -  ОСОБА_4 
захисника - ОСОБА_5 
розглянувши у підготовчому судовому засіданні, у залі суду у м.Яворові, клопотання прокурора Яворівського відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025140000000913 від 30.07.2025 про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, військовослужбовця,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, 
в с т а н о в и в:
у провадженні Яворівського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до ЄРДР за №12025140000000913 від 30.07.2025, про обвинувачення  ОСОБА_4  у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.
18.02.2026 у підготовчому судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченому  ОСОБА_4  запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 календарних днів з визначенням розміру застави.
В обґрунтування клопотання прокурор покликається на те, що згідно з обвинувальним актом, військовослужбовець ОСОБА_4 , 29.07.2025 близько 15год 00 хв перебуваючи за місцем дислокації наметового містечка військової частини НОМЕР_1 , що в АДРЕСА_2 , маючи умисел на надання неправомірної вигоди службовій особі, діючи за попередньою змовою групою осіб із невстановленими на даний час особами, висловив пропозицію в наданні заступнику командира роти з психологічної підтримки персоналу - начальнику групи психологічного супроводу та відновлення навчального батальйону капітану ОСОБА_6 неправомірної вигоди за сприяння в організації самовільного залишення ним ( ОСОБА_4 ) місця дислокації військової частини НОМЕР_1 та реалізовуючи злочинний, умисел спрямований на надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення будь-яких дій в інтересах того, хто пропонує та надає неправомірну вигоду, діючи за попередньою змовою із невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами, озвучив дійсність своїх намірів щодо надання останньому ( ОСОБА_6 ) неправомірної вигоди в розмірі 1000 Євро за сприяння в організації самовільного залишення місця дислокації військової частини НОМЕР_1 для подальшого ухилення від проходження військової служби.
В подальшому, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на надання неправомірної вигоди службовій особі, діючи за попередньою змовою групою осіб із невстановленими на даний час особами, 30.07.2025, перебуваючи за місцем дислокації наметового містечка військової частини НОМЕР_1 , що в АДРЕСА_2 , під час особистої зустрічі з заступником командира роти з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , повторно висловив свій злочинний намір в наданні йому неправомірної вигоди у сумі 1000 Євро за сприяння в організації самовільного залишення місця дислокації військової частини НОМЕР_1 для подальшого ухилення від проходження військової служби, чим запевнив останнього ( ОСОБА_6 ) у дійсності своїх намірів.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення в інтересах того, хто пропонує та надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища, діючи за попередньою змовою групою осіб із невстановленими на даний час особами, 04.08.2025 близько 12.50год ОСОБА_4 , зустрівшись із заступником командира роти з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 у попередньо обумовленому місці, а саме за місцем дислокації наметового містечка військової частини НОМЕР_1 , що в АДРЕСА_2 , здійснив посадку у автомобіль марки «Opel», р.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням якого перебував ОСОБА_6 , після чого покинув місце дислокації несення служби, направившись до АДРЕСА_2 , автомобілем та у супроводі ОСОБА_6 .
В подальшому, ОСОБА_4 , перебуваючи в автомобілі марки «Opel», р.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням якого перебував ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою групою осіб із невстановленими на даний час особами, 04.08.2025 близько 16:10год за адресою: АДРЕСА_2 , розуміючи та усвідомлюючи, що надання неправомірної вигоди службовій особі є кримінально-караним діянням, надав службовій особі - заступнику командира роти з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 неправомірну вигоду у розмірі 1000 Євро (що згідно офіційного курсу Національного банку України, станом на 04.08.2025, становить 47640 гривень), після чого протиправна діяльність ОСОБА_4 була припинена правоохоронними органами, а предмет неправомірної вигоди вилучено.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у пропозиції та наданні службовій особі неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того хто пропонує та надає таку вигоду дій з використанням службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України. 
05.08.2025 ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60днів з можливістю внесення застави, згодом ухвалою від 22.12.2025 Яворівського районного суду Львівської області такий запобіжний захід в черговий раз продовжено до 19.02.2026 з можливістю внесення застави.
Так, строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу закінчуються, а кримінальне провадження по суті не розглянуто, ризики, наведені в ухвалі на даний час, не відпали, не змінилися, не зменшилися та продовжують існувати, через що виникла необхідність в продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого. 
Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину , санкція статті якого передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна, вагомість та обґрунтованість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення, є підстави вважати, що останній, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. 
Сторона обвинувачення вважає, що соціальні зв`язки обвинуваченого не перешкоджають йому покинути Львівську область, межі країни та переховуватись від суду в тому числі і в незаконний спосіб; матеріальний стан обвинуваченого дає йому можливість переховуватись від суду, у тому числі – за кордоном, а також можливість підробити документи з метою створення собі штучного алібі непричетності до вчинення інкримінованого йому злочину.
Крім того, обвинувачений  ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та в подальшому експертів, продовжити вчиняти аналогічні правопорушення, з метою сприяння ухилення від мобілізації та ухилення від військової служби.
З врахуванням наведеного вище убачається, що неможливо запобігти вказаним ризикам окрім як застосування іншого запобіжного заходу щодо  ОСОБА_4  аніж продовження тримання під вартою. 
Прокурор зазначила, що застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів не може усунути існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України та не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Просила клопотання задовольнити.
Обвинувачений та його захисник щодо вирішення клопотання про продовження строку тримання під вартою поклалися на розсуд суду. 
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ч.1 та п.9 ч.2 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження, в тому числі, є запобіжні заходи.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно з ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України, при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу суд повинен врахувати наявність ризиків, зазначених в ст.177 КПК України, а також оцінити в сукупності обставини, які визначені в ч.1 ст.178 КПК України.
Згідно зі ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Положеннями ст.199 КПК України передбачено, що при розгляді доцільності продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, ураховуються обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Судом встановлено, що на розгляді у Яворівському районному суді Львівської області перебуває кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до ЄРДР за №12025140000000913 від 30.07.2025, про обвинувачення  ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.
05.08.2025 ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Львівській установі виконання покарань №19» з можливістю внесення застави.
Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області 22.12.2025 стосовно ОСОБА_4 такий запобіжний захід в черговий раз продовжено до 19.02.2026 включно з можливістю внесення застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень.
Суд погоджується із доводами сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, з метою уникнення такої відповідальності, існують ризики того, що обвинувачений може переховуватися від суду , незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, чи може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Слід зазначити, що вказані ризики, які стали підставою для обрання  ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишились незмінними та не зменшились.
Жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну поведінку обвинуваченого щодо виконання ним процесуальних рішень та унеможливить спроби останнього перешкоджати кримінальному провадженню, а відтак запобігти зазначеним ризикам.
Так, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою  ОСОБА_4 , суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме що він обвинувачується у пропозиції та наданні службовій особі неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах третіх осіб дій з використанням наданого їй службового становища, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України, санкція статті якого передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого до втечі;  та особу обвинуваченого, який, на думку сторони обвинувачення, може покинути Львівську область, межі країни та переховуватись від суду в тому числі і в незаконний спосіб, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, які судом ще не допитані, може продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення з метою сприяння ухилення від мобілізації та ухилення від військової служби.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Будь-яких даних, які б перешкоджали його утриманню в слідчому ізоляторі судом не встановлено.
Строк перебування обвинуваченого під вартою не виходить за межі розумного строку.
Також суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені у рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, який зазначив, що «продовження тримання під вартою може бути виправдано за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом поваги до свободи особистості». Суспільний інтерес полягає в тому, щоб кожна особа, причетна до вчинення кримінального правопорушення, була притягнута до відповідальності в міру своєї вини, а також щоб мало місце забезпечення швидкого судового розгляду і виконання обвинуваченим усіх покладених на нього процесуальних обов`язків.
Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити відносно обвинуваченого винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення відсутності визначених вище ризиків, а тому виправдовує таке втручання у його права та інтереси.
При цьому суд вважає, що запобіжний захід обраний обвинуваченому відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінуються, надасть можливість запобігти перешкоджанню інтересам правосуддя, зокрема, ухиленню обвинуваченого від суду, підстави для продовження вказаного запобіжного заходу не відпали, та дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно продовжити строк тримання під вартою.
Згідно з ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (з 1 січня 2025 – 3 028 грн).
Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу і повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. 
Разом з тим, з метою недопущення погіршення становища обвинуваченого, враховуючи, що визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу є правом суду, суд вважає за можливе визначити заставу в розмірі, встановленому ч.5 ст. 182 КПК України, з покладенням на обвинуваченого передбачених у ст.194 КПК України обов`язків у разі внесення застави та звільнення з-під варти.
Керуючись ст.177-178, 183, 184, 194, 196, 197, 314-315, 369-372 КПК України, суд,
ухвалив:
клопотання прокурора Яворівського відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 – задовольнити.
Продовжити обвинуваченому  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з подальшим утриманням в державній установі Львівська установа виконання покарань (№19), за адресою: 79007 м.Львів вул.Городоцька, 20, з визначенням застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560,0 грн.
Визначити строк дії ухвали з 18.02.2026 по 18.04.2026 включно.
У разі внесення обвинуваченим застави невідкладно повернутися у розташування місця несення служби (с.Старичі Яворівського району Львівської області) та покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , наступні обов`язки, передбачені ст.194 КПК України:
- прибувати до прокурора, суду на першу вимогу;
- не відлучатися із населеного пункту (с. Старичі Яворівського району Львівської області), в якому він проходить військову службу, без дозволу прокурора або суду;
- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, місця несення військової служби;
-утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити  ОСОБА_4 , що у випадку невиконання вищезазначених обов`язків та в подальшому розгляду питання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на підставі п.3 ч.4 ст.183 КПК України, суд матиме право не визначати розмір застави.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору - для відома, Державній установі "Львівська установа виконання покарань (№19)" - для виконання.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Яворівського відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оброни Західного регіону ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Суддя ОСОБА_7