Справа № 697/3048/25 
Провадження № 2/697/178/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2026 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді – Скирди Б.К.,
за участю секретаря судового засідання – Шакало Л.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Канів, Черкаської області цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі також – ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», позивач) ОСОБА_2 звернулася до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 (далі також – ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.12.2022 між фізичною особою позичальником ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит № 8644973, згідно з умовами якого відповідач отримала 2 000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів (Додаток № 1 до кредитного договору № 8644973 від 27.12.2022) відповідачем не було сплачено кредитні кошти, комісії і проценти за користування кредитом у строк встановлений кредитним договором.
ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав у повному обсязі, надавши відповідачеві кредит в сумі, визначеній кредитним договором, що підтверджується платіжним дорученням.
П. 7.1. кредитного договору № 8644973 від 27.12.2022 визначає, що цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Відповідач для отримання кредиту зареєструвалася в інформаційно-комунікаційній системі кредитодавця через заповнення відповідної реєстраційної форми на веб-сайті.
На підставі реєстраційних даних інформаційно-комунікаційна система кредитодавця здійснила реєстрацію відповідача, створила обліковий запис та особистий кабінет.
Відповідач в особистому кабінеті вказала банківську карту, на яку будуть зараховані кошти при позитивному рішенні по заявці на кредит. Перед перерахуванням коштів кредитодавець здійснив верифікацію доданої відповідачем банківської карти.
Електронна ідентифікація відповідача здійснилась при вході в особистий кабінет шляхом перевірки кредитодавцем правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого на номер мобільного телефону або електронну пошту відповідача, які були вказані при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.
Для отримання кредитних коштів відповідач здійснив заповнення заяви та отримання кредиту на веб-сайті кредитодавця.
Після прийняття рішення надати кредит відповідачу, товариство надіслало в особистий кабінет відповідача проект кредитного договору (оферта).
Відповідач, ознайомившись з умовами кредитування визначеними в проекті договору, підтвердив його підписання (акцепт).
Для підписання договору інформаційно-телекомунікаційна система надіслала відповідачу одноразовий ідентифікатор із кодом для підписання договору, отриманий код відповідач використав для підписання відповіді про прийняття пропозиції кредитодавця щодо укладення договору про споживчий кредит.
Тобто, укладаючи кредитний договір, відповідач та кредитодавець уклали договір у вигляді електронного документа у відповідності до ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та ст.ст. 6, 7, 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».
Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Мілоан» та відповідачем не був би укладений.
Після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п. 2.1 кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти зареєстрованої відповідачем в особистому кабінеті та визначеної в кредитному договорі, що підтверджується платіжним дорученням на користь відповідача від кредитодавця.
27.04.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 95-МЛ, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги, зокрема, за вищевказаним кредитним договором № 8644973 від 27.12.2022, укладеним між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 .
Сума заборгованості відповідача становить 7 926,00 грн., з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту – 1 800,00 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків – 5 746,00 грн.; прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту – 380,00 грн.
Відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 22679332/389 від 04.11.2025.
Зважаючи на те, що відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договорами не погашає, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 8644973 від 27.12.2022 в сумі 7 926,00 грн., судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 8 000,00 грн. Також просив витребувати в АТ КБ «Приватбанк» інформацію щодо надходження на банківську картку зазначену в платіжному дорученні кредитних коштів в розмірі 2 000,00 грн. відповідно до кредитного договору.
Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28.11.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Витребувано в АТ КБ «Приватбанк» інформацію щодо надходження на банківську картку НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) кредитних коштів в розмірі 2 000,00 грн. відповідно до договору про споживчий кредит № 8644973 від 27.12.2022 (а.с.18-19).
12.12.2025 до суду від представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Яресько Т.В. надійшла заява про звільнення від сплати судового збору в якій вказав, що відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях звільняються, зокрема, законні представники недієздатних осіб з інвалідністю.
Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 14.09.2015 у справі № 697/8844/15-ц (№ провадження 2-о/697/33/2015) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано недієздатною, а відповідачку в цій справі – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначено опікуном недієздатної ОСОБА_3 . Зазначеним рішенням також встановлено, що ОСОБА_3 є особою з інвалідністю (інвалідом дитинства) ІІ групи безстроково.
Таким чином, відповідач є законним представником (опікуном) недієздатної особи з інвалідністю ІІ групи, а отже, відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», звільняється від сплати судового збору під час розгляду цієї справи.
Просить суд звільнити відповідача від сплати судового збору у даній справі як законного представника (опікуна) недієздатної особи з інвалідністю ІІ групи (а.с.37-38).
12.12.2025 до суду від представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Яреська Т.В. надійшла заява про зменшення витрат на правничу допомогу в якій вказав, що позовні вимоги полягають у стягненні заборгованості за кредитним договором № 8644973 від 27.12.2022 у загальному розмірі 7 926,00 грн.
Окрім вимог про стягнення заборгованості та судового збору, позивач також заявляє вимогу про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи, у розмірі 8 000,00 грн.
Відповідач вважає, що заявлена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу є явно завищеною, необгрунтованою та непропорційною ані ціні позову, ані складності справи. Така вимога не відповідає критеріям не відповідає критеріям розумності, справедливості, необхідності та співмірності, що закріплена в частині 4 статті 137, частині 3 статті 141 ЦПК України, а також підтверджуються практикою Верховного Суду та Європейського суду з прав людини.
Як вбачається з долученого позивачем детального опису наданих послуг, правнича (правова) допомога, надана адвокатом Усенко М.І. складалась з: усної консультації клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором; ознайомлення з матеріалами кредитної справи; погодження правової позиції клієнта у справі; складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта; подання заяви до суду від імені клієнта.
Відповідач вважає, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу є необгрунтованими, завищеними та такими, що не відповідають фактичним трудовим витратам представника.
Щодо «усної консультації клієнта» (0 год. 30 хв.). Враховуючи, що справи зі стягнення заборгованості за договорами ТОВ «Мілоан» є типовими для позивача, який подав понад 9000 аналогічних позовів (дані ЄДРСР), постійна консультація одного й того ж клієнта щодо одного й того ж предмету виглядає надмірною та штучною. Порядок дій у таких справах є сталим, усталеним і не потребує кожного разу окремого обговорення.
Щодо «ознайомлення з матеріалами кредитної справи» (2 год). У типовій справі за шаблонним кредитним договором, що постійно використовується тим самим кредитором, обсяг фактичних документів зазвичай обмежується кількома стандартними файлами: заявка, договір, графік платежів. На практиці їх опрацювання займає не більше 15-20 хвилин. Заявлений час (2 години) не відповідає реальному обсягу роботи та свідчить про завищення вартості послуг.
Щодо «погодження правової позиції клієнта» (30 хв.). Враховуючи, що правова позиція позивача у справах цієї категорії є уніфікованою, повторюваною та незмінною, потреба в її погодженні щоразу відсутня. Крім того, фактичне погодження зводиться до затвердження шаблонного формулювання, що не потребує тривалого часу.
Щодо «складення позовної заяви» (3 год.). Позовна заява у даній справі є типовою та складена за шаблоном, який використовується у десятках, якщо не сотнях аналогічних справ. У тексті позову відсутні індивідуальні особливості чи аналітичний розбір справи, що могло би свідчити про індивідуальну юридичну роботу. Тому витрати часу на її складення в 3 години є необгрунтованими. У кращому разі йдеться про адаптацію вже готового зразка, що займає не більше 20-30 хвилин.
Щодо «подання заяви до суду» (1 шт.). Цей пункт не є юридичною послугою в розумінні ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а є технічною дією – завантаженням документу через електронний кабінет. Більш того, дана дія не потребує жодного інтелектуального зусилля з боку адвоката та не може оплачуватися окремо як юридична послуга.
Таким чином, з огляду на масовий характер аналогічних справ, типовість позовів та очевидне завищення обсягу виконаної роботи, заявлені витрати на правничу допомогу вважає економічно необгрунтованими та такими, що не підлягають відшкодуванню в повному обсязі. відповідач просить суд критично оцінити розмір заявлених витрат та врахувати принцип розумності, справедливості та співмірності обсягу витрат до фактичної складності справи.
Вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, які будуть покладені на відповідача, підлягають зменшенню до 1 000,00 грн.
Просить суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, заявлених позивачем, до розміру 1 000,00 грн.; в іншій частині – залишити вимогу про відшкодування витрат на правничу допомогу без задоволення (а.с.43-44).
30.12.2025 до суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла витребовувана інформація (а.с.53).
В судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не з`явився, в позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи без участі їх представника (а.с.5-зворот).
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, свої інтереси уповноважила представляти адвоката Яресько Т.В.
Представник відповідача – адвокат Яресько Т.В. у судове засідання не з`явився, про день. час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення не надсилав.
Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 27.12.2022 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 8644973, за умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 2 000,00 грн. строком на 105 днів з 27.12.2022 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 11.01.2023 (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 11.04.2023 (дата остаточного погашення заборгованості) (п.п. 1.2. – 1.3.2. Договору). Даний договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором R99824 (п. 6 кредитного договору) (а.с.7-12).
Згідно з п.1.5. договору, загальні витрати позичальника за пільговий період складають 980,00 грн. в грошовому виразі та 1,637,467.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за пільговий період), загальні витрати позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 6 380,00 грн. в грошовому виразі та 1 109.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування). Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника (за весь строк кредитування) складає 8 380,00 грн.
Згідно з п.1.5.1. договору, комісія за надання кредиту: 380,00 грн., яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 600,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п.1.5.2. Кредитного договору).
Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 5 400,00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3.00 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п.1.5.3. Кредитного договору).
Відповідно до пункту 2.1. договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_3 *98.
Пунктом 2.3. договору про споживчий кредит № 8644973 від 27.12.2022 передбачено порядок пролонгації (продовження) строку кредитування та нарахування процентів протягом періоду, на який продовжено строк кредитування. Позичальник має вчинити дії передбачені п. 2.3 Договору та розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження-поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування: 3, 7, 15 днів.
Пунктом 2.4.1. договору передбачене зобов`язання позичальника повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення, згідно п.1.4. Договору.
Згідно з пунктом 3.3.2. договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення, згідно п.1.4. договору.
Відповідно до п. 4.2 розділу 4 кредитного договору, сторони погодили, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування (датою остаточного погашення заборгованості), з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною ставкою передбаченою п. 1.5.3. Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної ставки, передбаченої п. 1.5.3 Договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця.
Відповідно до пункту 6.1. договору, цей кредитний договір укладався в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан» та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення ТОВ «Мілоан» електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який генерується та надсилається ТОВ «Мілоан» електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність – комбінацію цифр і літер або тільки цифр, або тільки літер) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через веб-сайт товариства, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номера позичальника на номер 2277. Після укладення цей кредитний договір надається (надсилається) позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника (п.6.2. договору).
За змістом п. 6.3. договору, позичальник, приймаючи пропозицію ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору, також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. правилами, паспортом споживчого кредиту та графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що він: ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил; він не перебуває під впливом хвороби, алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатний усвідомлювати значення своїх дій та управляти своїми вчинками; на момент підписання кредитного договору не існує ніяких обставин, які могли б негативно вплинути на плато та/або кредитоспроможність позичальника та/або які створюють загрозу належному виконанню цього договору про які він не повідомив кредитодавця (судові справи, майнові вимоги третіх осіб тощо); вся інформація надана ТОВ «Мілоан», в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною; відповідає вимогам заявника, що встановлені розділом 2 правил; він не є військовослужбовцем, якому відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» проценти за користування кредитом не нараховуються.
Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4. договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5. договору).
Згідно з пунктом 7.1, цей договір (з додатками № 1, № 2 та Правилами) набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Додатком № 1 до договору є графік платежів, згідно з яким визначено до сплати сума кредиту, проценти за користування кредитом, комісія за надання кредиту.
Анкета-заява на кредит № 8644973 від 27.12.2022 містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачем ОСОБА_1 у ТОВ «Мілоан».
27.12.2022 відповідач ОСОБА_1 підписала Паспорт споживчого кредиту № 8644973, який містить наступну інформацію: щодо отримання кредиту у розмірі 2 000,00 грн. на строк 105 днів, пільговий період 15 днів, поточний період 90 днів. Процентна ставка: 2,00% за кожен день користування кредитом в межах пільгового періоду вказаного в п.1.3.2. Договору. Стандартна ставка: 3,00% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом поточного періоду вказаного в п.1.3.2. Договору. Комісія за надання кредиту – 380,00 грн., яка нараховується за ставкою 19,00% від суми кредиту одноразово.
З довідки ТОВ «Мілоан» № б/н від 10.09.2025 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , з якою укладено договір про споживчий кредит № 8644973 від 27.12.2022, ідентифікована ТОВ «Мілоан». Акцепт (Договір) підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором R99824, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача НОМЕР_4 27.12.2022 о 11:45:50.
Відповідно до копії платіжного доручення № 90029523 від 27.12.2022, ТОВ «Мілоан» перерахувало на рахунок ОСОБА_1 кредитні кошти згідно договору № 8644973 в сумі 2 000,00 грн., банк отримувача MASTERCARD № 516875*98.
Відповідно до відповіді АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-251205/49837-БТ від 28.11.2025, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_5 ( НОМЕР_6 ), на яку здійснено зарахування коштів на суму 2 000,00 грн. 27.12.2022 (а.с.53).
З відомостей про щоденні нарахування та погашення вбачається, що позичальник частково сплачувала тіло кредиту, проценти та комісію за пролонгацію. Проте заборгованість не погашена в повному обсязі.
27.04.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 95-МЛ, у відповідності до умов якого, ТОВ «Мілоан» передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості).
З копії Акту приймання-передачі Реєстру боржників від 27.04.2023 до Договору відступлення прав вимоги № 95-МЛ від 27.04.2023 встановлено, що ТОВ «Мілоан» передало, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняло реєстр боржників кредитора від 27.04.2023, кількість боржників 2 188, загальна сума заборгованості 29 806 267,37 грн.
Відповідно до додаткової угоди № 1 від 26.08.2025 до договору відступлення прав вимоги № 95-МЛ від 27.04.2023, ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» досягли взаємної згоди внести зміни в додаток № 1 до договору – форму реєстру боржників та викласти його в новій редакції.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги 95-МЛ від 27.04.2023 (у новій редакції згідно додаткової угоди № 1 від 26.08.2025), ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором № 8644973 від 27.12.2022, загальна сума заборгованості становить 7 926,00 грн., яка складається з наступного: 2 000,00 грн. – сума виданого кредиту; 1 800,00 грн. – залишок по тілу кредиту; 5 746,00 грн. – залишок по відсотках; 380,00 грн. – залишок по комісії.
Відповідно до виписки з особового рахунка за Кредитним договором № 8644973 від 27.12.2022, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за договором станом на 12.11.2025 складає 7 926,00 грн.
Вказана сума заявлена позивачем до стягнення.
04.11.2025 позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направлено на адресу відповідача ОСОБА_1 претензію по Договору про споживчий кредит № 8644973 від 27.12.2022 про сплату заборгованості на нові реквізити та повідомлення про відступлення права вимоги.
Проте, вказана претензія залишилась без реагування.
Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
З договору про споживчий кредит № 8644973 від 27.12.2022 вбачається що його укладено в електронній формі.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
У частинах першій та другій ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19.
Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч. 1 ст. 642 ЦК України).
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Судом враховано також висновок Верховного Суду, зроблений в постанові від 06.02.2019 у справі № 175/4753/15-ц, провадження № 61-8449св18, за яким згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За нормою ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Так, судом встановлено, що кредитний договір укладено між сторонами в електронній формі на підставі оформлення та подання відповідачем ТОВ «Мілоан» відповідної анкети-заяви на кредит № 8644973 від 27.12.2022, підписання позичальником одноразовим ідентифікатором та відправлення товариству електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір.
Оскільки без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами, суд дійшов висновку, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, за яким з рахунку ТОВ «Мілоан» перераховано кошти шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки ОСОБА_1 , зареєстрованої останньою в особистому кабінеті на сайті miloan.ua.
У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки, на яку первісним кредитором здійснено перерахування позичених грошових коштів, номер телефону), були використані неправомірно для укладення кредитного договору від її імені, до суду не надано. Також слід звернути увагу на те, що відповідач до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно неї шахрайських дій не зверталася, як і не оскаржувала правомірність укладеного договору.
Крім того, оформлення, підписання договору про споживчий кредит та отримання коштів відповідачем та її представником не оспорюється.
Також зарахування коштів в розмірі 2 000,00 грн. на картку ОСОБА_1 підтверджується відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-251205/49837-БТ від 07.12.2025 (а.с.53).
Крім того, у договорі зазначені персональні дані відповідача, які повністю збігаються із зазначеними даними у заявах, наданих суду представником відповідача, а саме ПІБ, місце проживання, РНОКПП. Даних на спростування належності відповідачу карти № 516875*98 матеріали справи не містять. Також в матеріалах справи відсутні докази повного або часткового виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, які б були не враховані первісним кредитором.
Як вже було встановлено судом, договір про споживчий кредит № 8644973 від 27.12.2022 підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; боржник на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо його умов та в подальшому договір виконувала.
Кредитний договір містить повну інформацію щодо умов кредитування, а саме щодо суми та періоду надання кредиту (пункт 1.2, 1.3) і розміру процентної ставки (пункт 1.5), порядку надання і погашення кредиту, відповідальності за порушення умов договору.
Враховуючи зміст кредитного договору, можливо дійти висновку, що ОСОБА_1 з моменту підписання цього договору була обізнана щодо оплатності наданого кредиту, а також щодо свого обов`язку вносити плату за користування кредитом, розміру процентів, порядку їх сплати та відповідальності за прострочення погашення кредиту.
Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
У разі не спростування презумпції правомірності договору, зокрема в частині умов щодо нарахування відсотків, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Таким чином, вказані нарахування процентів за користування кредитом відповідають умовам укладеного між сторонами договору та зазначеним нормам права.
Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.
Передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
Однак у справі не встановлено, що ТОВ «Мілоан» приховало від позичальника об`єктивну інформацію щодо сукупної вартості кредиту. Розмір процентів за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.
Стороною відповідача не надано доказів щодо неправильності розрахунку наданого позивачем, своїх розрахунків не наведено та не надано належних, достатніх та допустимих доказів факту виконання умов договору.
Щодо заборгованості по відсотках суд зазначає наступне:
Відповідно до договору про споживчий кредит № 8644973 від 27.12.2022, кредит надається загальним строком на 105 днів та складається з пільгового періоду – 15 днів та поточного періоду – 90 днів.
Пунктом 2.3. договору про споживчий кредит № 8644973 від 27.12.2022 передбачено порядок пролонгації (продовження) строку кредитування та нарахування процентів протягом періоду, на який продовжено строк кредитування. Позичальник має вчинити дії передбачені п. 2.3 Договору та розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження-поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування: 3, 7, 15 днів.
Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду нараховуються за ставкою 2,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п.1.5.2. Кредитного договору).
Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п.1.5.3. Кредитного договору).
Тобто, нарахування відсотків по кредиту здійснюється 15 днів за відсотковою ставкою 2% в день, а протягом наступних 90 днів за відсотковою ставкою 3% в день.
Враховуючи, що відповідачем факт підписання договору про споживчий кредит № 8644973 від 27.12.2022 не заперечується, суд дійшов висновку, що сторони договору погодили визначені в ньому умови, у тому числі, щодо пролонгації договору та розміру процентної ставки відповідно до типу пролонгації (базова/пільгова).
Як вбачається з відомостей про щоденні нарахування, відповідач сплатила 200,00 грн. 11.01.2023 за пролонгацію договору, чим продовжила строк кредитування на пільгових умовах ще на 15 днів. Загальний термін кредитування відповідача на пільгових та на стандартних умовах склав 120 днів (105 днів + 15 днів).
Отже, нарахування процентів поза межами 105-денного строку користування кредитними коштами є правомірним та відповідає умовам укладеного договору.
Тому наявні підстави для стягнення процентів (плати за користування кредитом) після закінчення строку кредитування.
Такі висновки суду узгоджуються із позицією викладеною Верховним Судом від 08 серпня 2022 року у справі №234/7298/20.
Враховуючи викладене та те, що відповідач належним чином не виконала обов`язку за договором, не надала суду жодного доказу на спростування вказаної заборгованості, не заперечувала проти наявності заборгованості та її розміру, позивач набув права вимоги за вказаним кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а саме стягненню підлягає сума заборгованості за тілом кредиту в сумі 1 800,00 грн. та 5 746,00 грн. заборгованості за відсотками.
Щодо стягнення комісії суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку (фінансової установи) встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.
Виходячи з наведених положень Закону та роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача, зокрема і в судовому порядку.
Як вбачається зі змісту договору від 27.12.2022 відповідач погодила комісію «за надання кредиту» в розмірі 380,00 грн., а тому підстави для відмови у задоволенні вимоги про стягнення такої комісії відсутні.
Що стосується відступлення права вимоги до позивача, суд зазначає наступне:
Пунктом 3.2.6. вищезазначеного кредитного договору передбачено, що кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу чи делегувати (доручати здійснення) свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 513 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі, виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За приписами ч. 1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України).
Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі № 914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу.
У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.
Верховний Суд у постанові від 14 червня 2023 року у справі № 755/15965/17 зазначив, що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим, положення ч. 1 ст. 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України, у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.
Як вбачається з договору відступлення прав вимоги № 95-МЛ від 27.04.2023, позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі Боржників, укладеними між кредитором і боржниками.
Відповідно до копії витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимог 95-МЛ від 27.04.2023, ТОВ «Мілоан» набуло права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору № 8644973 від 27.12.2022.
Таким чином, позивач як новий кредитор набув права вимоги за договором про споживчий кредит № 8644973 від 27.12.2022 на підставі договору відступлення прав вимоги № 95-МЛ від 27.04.2023.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед яких, в тому числі, є й витрати на професійну правничу допомогу.
Судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача на його користь 8 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до норм ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2025 між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет» було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107. За умовами зазначеного договору клієнт замовляє, приймає та оплачує, а Адвокатське об`єднання надає послуги правової (правничої) допомоги, адвокатського захисту, представництва Клієнта у всіх судах загальної юрисдикції, а також у відносинах з юридичними особами незалежно від форм власності, та надає інші послуги, необхідні для забезпечення належного захисту прав і законних інтересів клієнта.
12.11.2025 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет» було підписано акт наданих послуг (правової (правничої) допомоги) № Д/7241, яким підтверджується факт надання Адвокатським об`єднанням «Апологет» послуг відповідно до положень укладеного договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 щодо боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 8644973, вартість послуг 8 000,00 грн. Клієнт зобов`язався зробити перерахунок суми наданих послуг на рахунок виконавця протягом 1 року з моменту підписання акту.
Відповідно до детального опису наданих послуг до акту № Д/7241 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 у справі про стягнення заборгованості за договором № 8644973, боржник ОСОБА_1 , АО «Апологет» було надано наступні послуги: усна консультація Клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором 0 год. 30 хв.; ознайомлення з матеріалами кредитної справи 2 год. 00 хв.; погодження правової позиції Клієнта у справі 0 год. 30 хв.; складення позовної заяви з урахуванням правової позиції Клієнта 3 год. 30 хв.; подання заяви до суду, всього 6 год. 30 хв.
У постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Суд враховує практику Верховного Суду, а саме: що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатись у ці правовідносини (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц); що розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі не залежить від обсягу наданих послуг (постанова Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 12.05.2021 у справі №235/4969/19).
У постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Суд враховує практику Верховного Суду, а саме: що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатись у ці правовідносини (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц); що розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі не залежить від обсягу наданих послуг (постанова Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 12.05.2021 у справі № 235/4969/19).
Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №362/3912/18.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Судом встановлено, що спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких представник позивача витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.
Таким чином, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, з урахуванням очевидної неспівмірності заявленого розміру витрат на правову допомогу та беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу представника позивача до 1 500,00 грн., які можна вважати необхідними і неминучими для позивача, який залучив адвоката для надання професійної правничої допомоги.
Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволення чи відхилення частин вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях звільняються: особи з інвалідністю І та ІІ груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Відповідач ОСОБА_1 є опікуном недієздатної ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що є її сестрою, що підтверджується рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області № 697/884/15-ц від 14.09.2015.
Оскільки відповідач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. належить компенсувати позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 268, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 8644973 від 27.12.2022 у розмірі 7 926,00 грн. (сім тисяч дев`ятсот двадцять шість гривень, 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 500,00 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень, 00 копійок).
В іншій частині вимог про стягнення витрат на правову допомогу - відмовити.
Сплачений Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні, 40 копійок) компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ 35234236, адреса місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, м. Львів, 79018.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуючий Б . К . Скирда