Справа № 203/894/26
Провадження № 2/0203/1395/2026

ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
15 квітня 2026 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі: 
головуючого судді  Колесніченко О.В.,
за участю секретаря  Шовкопляса М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу у паперовій формі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
У січні 2026 року позивач, ТОВ «ФК «Ейс» (код ЄДРПОУ 42986956, м. Київ), з підстав прострочення зобов`язання за договором в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС пред`явив до Центрального районного суду міста Дніпра вимоги на предмет стягнення з відповідача,  ОСОБА_1 , заборгованості на загальну суму 18 200, 00 грн.
В обґрунтування позову зазначається, що 17 лютого 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 7594451, шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого сума кредиту становить 5 000 грн., кредит надавався загальним строком на 360 днів за умови виконання позичальником графіку платежів, періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів, стандартна процентна ставка становить 2,20% в день та застосовується у межах строку кредиту, знижена процентна ставка – 0,01 % в день та застосовується за умови, якщо споживач до 18 березня 2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за цією датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту.
23 жовтня 2024 року між первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 23.10/24-Ф, відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором .
16 травня 2025 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено договір факторингу №16/05/25-Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.
Всупереч умовам договору відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 18 200, 00грн.
На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в загальному розмірі 18 200, 00 грн., що складається із заборгованості по кредиту в розмірі 5 000 грн. та заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 13 200, 00 грн., а також судовий збір в розмірі 2 662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 лютого 2026 року зазначена справа розподілена та передана судді Колесніченко О.В. 03 лютого 2026 року
З відкриттям спрощеного позовного провадження, після усунення недоліків, за ухвалою суду від 11 лютого 2026 року, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень. За ухвалою суду від 23 березня 2026 року витребувано від АТ «Приват Банк» докази, а саме щодо належності платіжної картки відповідачу, щодо зарахування переказу грошових коштів із зазначенням повного номеру карти, про рух грошових коштів за період з 17 лютого 2024 року по день виконання ухвали.
Відповідач свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв. 
У судове засідання не з`явилися всі учасники справи, і про причини своєї неявки відповідач не повідомив та про розгляд справи в його відсутність не клопотав, на підставі чого без фіксування судового процесу технічними засобами проведений заочний розгляд справи згідно з ст. ст. 280, 281 ЦПК України з урахуванням письмової згоди представника позивача, який в позові клопотав про розгляд справи за його відсутності, а також у разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення, що з`ясуванню обставин не перешкоджає.
Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.
Судом встановлено, що 17 лютого 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем було укладено договір №7594451 про надання споживчого кредиту, який підписаний відповідачем електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором С2536, 17.02.2024 року о 17:24:01 (а.с.18-26).
Згідно п.п.1.2, 1.3 кредитного договору товариство надало клієнту грошові кошти в розмірі 5 000 грн., а споживач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ними та виконати інші обов`язки передбачені договором.
Відповідно до п. 1.4 кредитного договору, його строк становив 360 днів, з періодичністю сплати процентів кожні 30 днів.
Як вбачається із п.п.1.5.1-1.5.2 кредитного договору, сторони також погодили фіксовану стандартну процентну ставку за користування коштами кредиту у розмірі 2,20% від суми кредиту за кожен день користування кредитом у межах строку надання кредиту. А також знижену процентну ставку 0,01 % на день, яка застосовується з умов визначених п.1.5.2 договору.
Терміни повернення кредиту, з 17 лютого 2024 року по 11 лютого 2025 року та сплати щомісячного платежу, який складається з суми кредиту і нарахованих процентів також було визначено графіком платежів, що є Додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту №7594451 від 17 лютого 2024 року ( а.с. 26 зворот).
Положеннями п. 2.1 договору передбачено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки: НОМЕР_1 .
За наданою інформацією ТОВ «Пейтек» (вих. № 20241113-1/1 від 13 листопада 2024 року) вбачається, що ТОВ «Пейпек Україна» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків та між ТОВ «Авентус Україна» укладено договір про організацію переказу грошових коштів № 160222-1 від 16 лютого 202 року, відповідно до якого було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта ТОВ «Авентус Україна» (маска картки НОМЕР_1 ) 17 лютого 2024 року о 17:25:10 на суму 5 000 грн. (а.с. 38-39).
На виконання ухвали суду від 23 березня 2026 року про витребування доказів на адресу суду надійшов лист від АТ КБ «Приват Банк» відповідно до якого встановлено, що АТ КБ «Приват Банк» на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) емітовано платіжну картку № НОМЕР_3 , а 17 лютого 2024 року на вказану картку зараховано грошові кошти в сумі 5 000 грн. Крім того, факт зарахування переказу грошових коштів в розмірі 5 000, 00 грн. підтверджується випискою по рахунку відповідача, відкритими для обслуговування банківської картки, надану АТ КБ «Приват Банк» за період з 17 лютого 2024 року по 03 квітня 2026 року, записану на диск (а.с.136-138).
Отже, суд приходить до висновку про доведеність виконання первісним кредитором зобов`язання щодо надання відповідачу кредитних коштів в розмірі 5 000 грн. шляхом перерахування коштів на картковий рахунок № НОМЕР_3 , зазначений ОСОБА_1 при укладанні договору.
З картки обліку договору №7594451 від 17 лютого 2024 року (розрахунок заборгованості за період з 17 лютого 2024 року по 22 жовтня 2024 року), а також виписки з особового рахунку за вказаним договором станом на 01 листопада 2025 року вбачається, що загальна заборгованість відповідача становить 22 700 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту – 5 000, 00 грн; прострочені відсотки – 13 200, 00 грн., штрафні санкції – 4 500, 00 грн. (а.с.73-79).
Таким чином з договору та його додатків вбачається, що між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем у відповідності до вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та відповідач підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07.10.2020 року у справі №132/1006/19 (провадження №61-1602св20), від 28.04.2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження №61-2903св21), від 01.11.2021 року у справі №234/8084/20 (провадження №61-2303св21), від 14.06.2022 року у справі №757/40395/20 (провадження №61-16059св21), від 08.08.2022 року у справі №234/7298/20 (провадження №61-2902св21).
Так, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, відповідач уклав із ТОВ «Авентус Україна» електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Таким чином, скріпивши договір підписами, у сторін виникли взаємні права та обов`язки.
ТОВ «Авентус Україна» взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав своєчасно і в повному обсязі, надало відповідачу у розпорядження кредитні кошти. 
В той же час, відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів не виконував та внаслідок порушення договірних зобов`язань за ним утворилась заборгованість за кредитним договором, яка згідно розрахунку заборгованості станом на 01 листопада 2025 року становить 18 200, 00 грн. (пред`явлена вимога без урахування заборгованості за штрафними санкціями (пеня штраф) в розмірі 4 500, 00 грн).
Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст.ст. 525-527 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Разом з тим, 23 жовтня 2024 року між первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 23.10/24-Ф, відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 7594451 від 17 лютого 2024 року, що підтверджується витягом з реєстру боржників до вказаного договору факторингу, актами приймання-передачі реєстрів боржників по договору факторингу, зокрема, платіжною інструкцією на оплату згідно договору факторингу (а.с.49-60).
16 травня 2025 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено договір факторингу №16/05/25-Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 7594451 від 17 лютого 2024 року, що підтверджується витягом з реєстру боржників до вказаного договору факторингу, актами приймання-передачі реєстрів боржників по договору факторингу, зокрема, платіжними інструкціями на оплату згідно договору факторингу (а.с.61-70).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України).
Згідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, відповідач не надав суду доказів, які б спростували твердження позивача щодо невиконання ним умов договору, наявність заборгованості за цим договором, а також її розмір.
Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що відповідач припустився порушення умов договору щодо своєчасної сплати суми кредиту, внаслідок чого за ним утворилася зазначена заборгованість.
Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач не надав суду відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість станом на 01 листопада 2025 року за кредитним договором №7594451 від 17 лютого 2024 року в загальному розмірі 18 200, 00 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить – 5 000, 00 грн; прострочена заборгованість за процентами становить – 13 200, 00 грн.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 662, 40 грн.
Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат на правову допомогу у розмірі 7 000 грн., суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач 20 серпня 2025 року уклав з адвокатським бюро «Соломко та Партнери» в особі керуючого бюро – адвоката Соломки Олексія Володимировича договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01, відповідно до умов якого гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в Протоколі погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року (додаток № 1 до договору) (а.с. 80-81).
11 вересня 2025 року між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Соломко та Партнери» в особі керуючого адвоката Соломки Олексія Володимировича укладено додаткову угоду № 25770998301 до договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року (а.с. 82).
Згідно акту прийому-передачі наданих послуг, що є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року Адвокатське бюро «Соломко та Партнери» надало ТОВ «ФК «Ейс» наступні юридичні послуги: складання позовної заяви ТОВ «ФК «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 7594451 від 17 лютого 2024 року (кількість витрачених годин – 2 год.) – 5 000 грн., вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 7594451 від 17 лютого 2024 року (кількість витрачених годин – 2 год.) – 1000 грн., підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 7594451 від 17 лютого 2024 року на рахунок позичальника (кількість витрачених годин – 1 год.) – 500 грн., підготовка клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 7594451 від 17 лютого 2024 року на рахунок позичальника (кількість витрачених годин – 1 год.) – 500 грн. (а.с. 83).
Таким чином, з огляду на предмет позову, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн., що буде достатнім, пропорційним, співмірним складності справи та вартості фактично наданої правничої допомоги.
Керуючись ст. ст. 3, 4, 11-13, 81, 133, 137, 141, 209, 258, 263-265, 268, 274, 279, 280 ЦПК України, суд,– 
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути на користь Товариства з обмежено відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (код ЄДРПОУ 42986956, місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Поправки Юрія, буд. 6, каб. 13) з  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) заборгованість за кредитним договором № 7594451 від 17 лютого 2024 року станом на 01 листопада 2025 року в загальному розмірі 18 200, 00 грн. (вісімнадцять тисяч двісті гривень 00 коп.), що складається із заборгованості по кредиту в розмірі 5 000, 00 грн. та заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 13 200,00 грн.
Стягнути на користь Товариства з обмежено відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (код ЄДРПОУ 42986956, місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Поправки Юрія, буд. 6, каб. 13) з  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 2 662, 40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн., а всього 5 662, 40 грн. (п`ять тисяч шістсот шістдесят дві гривні 40 коп.).

Відповідач вправі подати до Центрального районного суду міста Дніпра письмову заяву про перегляд цього заочного рішення протягом тридцяти днів, починаючи з наступного за днем складення повного рішення, з правом на поновлення такого пропущеного строку в разі подання цієї заяви протягом двадцяти днів з дня вручення копії повного заочного рішення суду.
Повне рішення складене та підписане 15 квітня 2026 року у день його складення і, починаючи з наступного за цим дня, набирає законної сили після спливу тридцяти днів, протягом яких може бути оскаржене позивачем до Дніпровського апеляційного шляхом подання апеляційної скарги, а так само відповідачем – з наступного за днем постановлення ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Суддя О.В. Колесніченко