Справа № 638/22473/25
Провадження № 3/638/110/26
ПОСТАНОВА
Іменем України
18 березня 2026 року        м. Харків

Суддя Шевченківського районного суду міста Харкова Щепіхіна В. В., розглянувши адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 501545 від 02.11.2025 року, 02.11.2025 року о 20 год 31 хв у м. Харків по вул. Ахсарова, 4/6, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Kia Sorento», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп?яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; нестійка хода; порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ у лікаря нарколога відмовився, чим порушив п. 2.5. ПДР – відмова особи, яка керує ТЗ, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів. Відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав у повному обсязі та пояснив суду, що вранці 02.11.2025 року до 14-15 год він їздив на автомобілі по своїм справам. Потім припаркував автомобіль та на громадському транспорті поїхав до друга, у якого він випивав. Далі він повернувся до автомобіля, взяв документи та побачив проблискові маячки поліції. Від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння відмовився, оскільки не керував автомобілем.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 , адвокат Бреславець М. Г., заявила клопотання про закриття провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки вважає, що відсутній склад адміністративного правопорушення. В обгрунтування клопотання захисник зазначила, що матеріали справи не містять доказів, які б беззаперечно підтверджували, що ОСОБА_1 керував траснпортним засобом, а навпаки відповідно до відеозапису ОСОБА_1 перебуває на пасажирському сидінні, транспортний засіб припаркований, не заведений та автомобіль перебуває у нерухомому стані. ОСОБА_1 заявляє, що транспортним засобом не керував, автомобіль був припаркований. Відеозаписи з нагрудних камер поліцейських , долучені до справи не містять відомості щодо встановленого факту руху автомобіля та керування транспортним засобом ОСОБА_1 . Також, захисник зазначає про відсутність факту зупинки транспортного засобу. Відповідно до статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський має право зупиняти транспортні засоби виключно у випадках, прямо визначених законом. Крім цього, захисник зазначає про те, що було порушено процедуру направлення на огляд. З доданого до матеріалів справи відеозапису, не вбачається факту керування та руху автомобіля, відеозапис починається о 20:34 02.11.2025 натомість у протоколі інкрімінується скоєння адміністративного правопорушення о 20:31 02.11.2025, що свідчить про те, що відеозйомка не містить факту руху автомобіля та керування транспортним засобом ОСОБА_1 , як того вимагають положення Інструкції № 1026. Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказам у даній справі, у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним та беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумнівів у суду.
Суддя, розглянувши адміністративний матеріал, дослідивши докази по справі, дійшов наступного.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями потерпілих, свідків, тощо.
Обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 501545 від 02.11.2025 року; відеозаписами з бодікамер поліцейьких; відеозаписом з відеореєстратора; актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що звижують увагу та швидкість реакції від 02.11.2025 року; рапортами співробітників патрульної поліції.
Вказані докази є узгодженими між собою, отримані у встановленому законом порядку та не викликають сумнівів у їх належності, допустимості та достовірності.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Суддя, повно та всебічно дослідивши адміністративний матеріал, дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вина правопорушника доведена зазначеними вище доказами.
Доводи захисника Бреславець М. Г. про те, що в матеріалах справи відсутні допустими докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, факту зупинки транспортного засобу, суд не бере до уваги, оскільки факт керування ОСОБА_1 та факт зупинки спростосується дослідженими у судовому засіданні відеозаписами з нагрудних камер поліцейських та відеореєстратора патрульної машини. 
Так, під час дослідження відеозапису з відеореєстратора патрульної машини, встановлено, що під час патрулювання Шевченківського району м. Харків працівниками поліції, у зв`язку з порушенням п. 19.1а Правил дорожнього руху, було зупинено автомобіль «Kia Sorento», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .
З вказаного відеозапису вбачається, що о 20:30:58 на вул. Ахсарова виїхав автомобіль «Kia Sorento», державний номерний знак НОМЕР_1 , на якому були вимкнені фари ближнього світла. Одразу після цього, співробітники патрульної поліції ввімкнули проблискові маячки на службовому автомобілі та поїхали за автомобілем «Kia Sorento», державний номерний знак НОМЕР_1 . Починаючи з 20:31:04 до 20:31:12 у автомобіля «Kia Sorento», державний номерний знак НОМЕР_1 , горіли задні стоп-сигнали (які загоряються червоним світлом, коли водій натискає на педаль гальма). З 20:31:13 до 20:31:16 відеозапису автомобіль хитається «Kia Sorento», державний номерний знак НОМЕР_1 , у різні боки. Вказаний автомобіль з поля зору не зникав, та до моменту зупинки ніхто з автомобіля не виходив. Також, вбачається, що о 20:31:17 зі службового автомобіля вийшли працівники патрульної поліції та підійшли до автомобіля «Kia Sorento», державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився на узбіччі проїжджої частини.
Під час дослідження відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, встановлено, що в той час, коли працівник поліції підійшов до автомобіля «Kia Sorento», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 знаходився на пасажирському сидінні, а на водійському сидінні нікого не було, інших осіб в автомобілі також не було.
В подальшому, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, на що о 20:40:27 останній відмовився. Далі, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на що о 20:40:40 також отримали відмову.
Також, суд не бере до уваги доводи захисника Бреславець М. Г. про те, що відеозапис починається о 20:34 02.11.2025, натомість у протоколі інкрімінується скоєння адміністративного правопорушення о 20:31 02.11.2025, що свідчить про те, що відеозйомка не містить факту руху автомобіля та керування транспортним засобом ОСОБА_1 , оскільки вони спростовуються дослідженим в судовому засіданні відеозаписом з відеореєстратора патрульної машини, який розпочинається о 20:30:56 02.11.2025.
Надані суду відеозаписи є безперервними та в достатній мірі відтворюють обставини скоєння  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації, а обставини, які на ньому відображені, зафіксовані послідовно, починаючи з моменту зупинки транспортного засобу під керуванням  ОСОБА_1 , та узгоджуються з матеріалами справи. Проведення відеофіксації проводилась відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, а тому відеозапис є належним доказом у справі про адміністративне правопорушення. 
Захисник також у своєму клопотанні зазначає про те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказам у даній справі, у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним та беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумнівів у суду. 
Доводи захисника суд враховує та зазначає, що вина у вчиненні ОСОБА_1 правопорушення встановлена не тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, а і з урахуванням всіх доказів, що містяться в матеріалах справи і які були повно та всебічно досліджені.
Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь вини та ставлення до вчиненого, суд вважає за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати адміністративне стягнення, в межах санкції вказаної статті, у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Розмір судового збору відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, з ОСОБА_1 на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40-1, 130, 221, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Відповідно до положень ст.ст. 307, 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, тобто 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.
На підставі ст. 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду.

Суддя В. В. Щепіхіна