ПОДІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 505/3970/25
Провадження № 2/505/1974/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року місто Подільськ

Подільський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого судді  Дзюбинського А.О.,
за участю:
секретаря судового засідання Антонюк Ю.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Подільськ в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Солвентіс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій учасників справи
Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 2728952 від 22.09.2019 у розмірі 25 000 грн, в тому числі заборгованість за тілом кредиту в сумі 5 000 грн, 20 000 грн заборгованість за процентами, а також стягнути з відповідача сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн та судові витрати на надання професійної допомоги в сумі 6 000 грн.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.09.2019 між ТОВ «Алекскредит» та відповідачем укладено договір № 2728952, відповідно до умов якого позичальник отримав грошові кошти в сумі 5 000 грн від первісного кредитодавця та у встановлені строки не повернув кредитні кошти.
Позивач вказує, що набув право вимоги до відповідача на підставі укладеного Договору факторингу № ДФ-07072025 від 07.07.2025 року укладеного з ТОВ «Секвоя Капітал». В свою чергу ТОВ «Секвоя Капітал» набуло право вимоги на підставі Договору факторингу № АК-10/06/2025 від 10.06.2025 року. Позивач вказує, що загальна сума заборгованості за вказаний кредитним договором становить 36820,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 7000,00 грн, заборгованість за відсотками - 29820,00 грн., що є предметом позовних вимог.
Відповідачем заяви по суті справи до суду не подано.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 08.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.
У визначену дату та час судового засідання 16.04.2026, сторони у справі до суду не з`явилися, про дату та час судового засідання були належним чином повідомлені.
Позивач у позовній заяві просив здійснити розгляд справи за відсутності представника позивача.
Відповідач про причини неявки не повідомив.
За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів.
Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення.
При цьому, суд бере до уваги позицію Верхового Суду, сформульовану у Постанові КЦС ВС від 24.10.2024 у справі № 752/8103/13-ц (провадження № 61-6892св23) згідно якої, якщо сторони чи їх представники, інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
У ситуації, що розглядається, суд дійшов висновку, що наявних у матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення законного і обґрунтованого рішення у справі не відкладаючи її розгляду.
Згідно із вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Ухвалою суду від 16.04.2026 постановлено провести заочний розгляд цивільної справи на підставі наявних у ній доказів.
Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Судом встановлено, що 22.09.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено договір № 2728952.
Відповідно до п.п. 1.1., 1.3. кредитного договору невід`ємною частиною цього договору є «Правила надання кредиту ТОВ «Алекскредит», що розміщені на сайті кредитодавця www.alexcredit.ua. За договором кредитодавець надає позичальнику кредит на інші споживчі цілі без додаткового забезпечення у розмірі та на умовах, визначених цим договором, у тимчасове, строкове, платне користування, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом й інші платежі у відповідності до умов договору в національній грошовій одиниці України - гривні.
Відповідно до п.п. 1.4, 1.9 кредитного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» перерахувало на картковий рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 5 000 грн на споживчі цілі, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним до 20.10.2019 на строк 30 днів.
Договором визначено можливість застосування трьох видів процентних ставок: базової, акційної, спеціальної у розмірі 1,45 %, 1,7 % та 3,00 %.
Позивач у позові не посилається на обставини та докази наявності обставин, визначених пунктами договору, відповідно до яких здійснено застосування однієї із зазначених процентних ставок, не зазначає обставини, відповідно до яких здійснено нарахування процентів поза строками кредитування - після 20.10.2019.
Договір про надання кредиту підписано електронним ключем з використанням одноразового ідентифікатора «2728952».
Позивачем до позовної заяви долучено довідку ТОВ "ФК "Елаєнс" від 04.11.2024 року про переказ грошових коштів на картку НОМЕР_1 , дата проведення платежу 22.09.2019. Довідка не містить відомостей про належність карти відповідачу.
Окрім того, кредитний договір № 2728952 від 22.09.2019 не містить відомостей про належність банківської карти із маскою НОМЕР_1 .
10.06.2025 між ТОВ "Алекскредит" та ТОВ "Секвоя Капітал" укладено договір факторингу № АК-10/06/2025, відповідно до якого до ТОВ "Секвоя Капітал" перейшло право вимоги за кредитним договором № 2728952 від 22.09.2019.
Згідно з витягом з реєстру боржників до Договору факторингу № АК-10/06/2025 від 10.06.2025 року до ТОВ «Секвоя Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором № 2728952 від 22.09.2019.
07.07.2025 між ТОВ "Секвоя Капітал" та ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс" укладено договір факторингу № ДФ-07072025, відповідно до якого до ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 2728952 від 22.09.2019.
Згідно з витягом з реєстру боржників до Договору факторингу № ДФ-07072025 від 07.07.2025 року до ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 2728952 від 22.09.2019, укладеного між ТОВ «Алекскредит» та відповідачем.
Відповідно до розрахунку заборгованості, здійсненого ТОВ «Алекскредит» за кредитним договором № 2728952 від 22.09.2019 станом на 06.06.2025 утворилась заборгованість у розмірі 33 700 грн, в тому числі 5 000 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 28 700 грн - проценти за користування кредитом.
Разом з тим, витяги з реєстру боржників за договорами факторингу № ДФ-07072025 від 07.07.2025, та № АК-10/06/2025 від 10.06.2025 містять відомості про наявність заборгованості за кредитним договором № 2728952 від 22.09.2019 в сумі 25 000 грн, в тому числі 5 000 грн - за основним зобов`язанням та 20 000 грн - за процентами.
Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» та відповідачем ОСОБА_1 є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини) на підставі права вимоги, що виникає у позивача внаслідок уступок права вимоги (договорів факторингу).
Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частиною першою ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків.
Суд звертає увагу, що обов`язок доказування обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, покладається саме на позивача. При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до матеріалів справи позивач обґрунтовує свої вимоги наявністю кредитного договору та обставиною надання відповідачу грошових коштів у розмірі 5 000 грн. Разом з тим, на підтвердження обставини отримання відповідачем кредитних коштів позивачем надано довідку про переказ грошових коштів, яка не містить відомостей про належність відповідного банківського рахунку відповідачу.
Обставина існування кредитного договору не є доказом отримання позичальником грошових коштів. Для встановлення наявності грошового зобов`язання необхідно встановити обставину передачі грошових коштів позичальнику, яка повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.
Надана позивачем довідка не містить даних, які встановлюють обставину, що грошові кошти були перераховані відповідачу. Кредитний договір не містить реквізитів банківської карти, на яку здійснювався переказ.
За таких обставин суд доходить висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставину надання відповідачу кредитних коштів.
Окрім того, наданий позивачем розрахунок заборгованості та зміст позовних вимог містить різні суми заборгованості.
У розрахунку заборгованості зазначено суму 33 700 грн, тоді як у витягах з реєстрів боржників 25 000 грн. Позивач не надав суду обґрунтованого розрахунку суми заборгованості. Позивач не зазначив підстави застосування процентної ставки, передбаченої договором, та не обґрунтував правомірність нарахування процентів після спливу строку кредитування, визначеного договором.
Відсутність таких відомостей позбавляє суд можливості перевірити правильність та законність нарахування процентів, що є складовою заявлених позовних вимог.
Щодо переходу права вимоги, суд зазначає, що обставина укладення договорів факторингу не звільняє позивача від обов`язку довести існування первісного зобов`язання та його розмір. 
Надаючи оцінку доказам у справі, суд виходить із того, що відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які підтверджують факт здійснення такої операції. Для кредитних правовідносин належним доказом виникнення обов`язку у позичальника є документи, що підтверджують фактичне перерахування кредитних коштів на його рахунок (банківська виписка, платіжне доручення, підтвердження транзакції тощо).
Разом з тим, позивачем не надано належних і допустимих доказів виконання первісними кредиторами свого обов`язку за кредитним договором: доказів фактичного перерахування коштів на банківський рахунок відповідача. Відсутність таких доказів унеможливлює встановлення факту виникнення обов`язку відповідача повернути грошові кошти та проценти за користування ними.
Дотримуючись принципу диспозитивності, суд зазначає, що позивач як професійний учасник ринку фінансових послуг не був обмежений у праві надати такі докази разом із позовною заявою. Крім того, у разі неможливості самостійно надати докази зарахування коштів на рахунок відповідача, наприклад, через банківську таємницю, позивач мав можливість скористатися правом, передбаченим ст. 84 ЦПК України, та подати до суду заяву про витребування доказів, зокрема, інформації від банківських установ щодо руху коштів по рахунку відповідача.
Однак, таке клопотання від позивача до суду не надходило. Суд не може перебирати на себе роль сторони у процесі та з власної ініціативи збирати докази, оскільки це суперечило б принципам змагальності та неупередженості суду.
Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» належними та допустимими доказами не доведено факт порушення його права у вказаних правовідносинах із ОСОБА_1 , а саме не доведено факт надання позичальнику кредитних коштів за вказаними кредитними договорами та утворення заборгованості у нього перед первісними кредиторами, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
Розподіл судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частини 1, 2 ст. 141 ЦПК України визначають, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Судовий збір
Зважаючи на відмову у задоволенні позовних вимог позивача, витрати понесені позивачем зі сплати судового збору слід покласти на позивача.
Витрати пов`язані з розглядом справи
Зважаючи на відмову у задоволенні позовних вимог позивача, витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу слід покласти на позивача.
Керуючись ст. 2, 12, 13, 76, 79, 81, 83, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст. 207, 526, 546, 626, 628, 634, 638, 1046, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Солвентіс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором 2728952 від 22.09.2019, укладеним між ОСОБА_1 , в сумі 25 000 грн.
Судові витрати покласти на позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Солвентіс".
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складено 16.04.2026.

Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 43657029 , місцезнаходження юридичної особи: Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, тел. +380671760906
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_3 

Суддя
Подільського міськрайонного суду
Одеської області       Андрій ДЗЮБИНСЬКИЙ