Справа № 694/3258/25
Провадження № 2/690/83/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
17 квітня 2026 року        м. Багачеве 
Багачевський міський суд Черкаської області в складі:
головуючого судді    Линдюка В.С., 
секретар судового засідання  Руденко В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Багачевського міського суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОЦЕНТ» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача, повноваження якого підтверджено довіреністю від 03.06.2024 року, через систему «Електронний суд» звернулась до суду з цивільним позовом за змістом якого просить стягнути з  ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОЦЕНТ» (далі – ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ») заборгованість за кредитним договором від 28.04.2024 року № 11043 в сумі 45 325 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що сторонами 28.04.2024 року в електронній формі укладено кредитний договір № 11043 (далі – Договір № 11043), на виконання умов якого позивачем надано відповідачу грошові кошти в розмірі 7 000 грн. шляхом перерахування їх на вказану ним платіжну картку, на умовах строковості, поворотності та платності, а відповідач зобов`язався повернути отримані грошові кошти та сплатити відсотки, нараховані за узгодженою процентною ставкою за кожен день користування кредитом.
ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором № 11043 належним чином не виконав, як наслідок, виникла заборгованість у сумі 45 325 грн., з яких: 7 000 грн. – заборгованість кредитом, 38 325 грн. – заборгованість за процентами, про стягнення якої з подано позов.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, за змістом позовної заяви та поданого клопотання просив розгляд справи провести за відсутності сторони позивача на підставі наявних доказів та не заперечував проти ухвалення заочного рішення в справі.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим, у розумінні п. 4) ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про місце, дату та час розгляду справи, що узгоджується з висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 року в справі № 800/547/17, а також постановах Верховного Суду від 27.11.2019 року в справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року в справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року в справі № 24/260-23/52-б, від 21.01.2021 року в справі № 910/16249/19, від 18.03.2021 року в справі № 911/3142/19, від 19.05.2021 року в справі № 910/16033/20, від 07.02.2024 року в справі № 904/853/23, відзиву на позовну заяву не подав, у судові засідання неодноразово не з`явився, поважність причин неявки не повідомив, заяв та клопотань від його імені про відкладення розгляду справи чи з інших процесуальних питань до суду не надходило.
Судом вжито заходів для перевірки факту можливого перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, однак підстав для зупинення провадження в справі на підставі п. 2) ч. 1 ст. 251 ЦПК України, не встановлено.
Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ судами, як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, застосовується як джерело права, зокрема в Рішенні від 16.02.2017 року в справі «Каракуця проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що будь-яке порушення права доступу до суду відсутнє, якщо особа не виявила належної зацікавленості у розгляді його справи, тобто неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для відповідних правових наслідків.
З урахуванням вказаного та вимог ч. 8 ст. 178, ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, а також відсутності підстав, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами в заочному порядку, про що 17.04.2026 року постановлено відповідну ухвалу.
У відповідності до ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За змістом ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог.
Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.
28.04.2024 року між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та ОСОБА_1 , який будучи ідентифікованим системою BankID НБУ, дистанційно, через веб-сайт http://procent.com.ua/, в електронній формі укладено Договір № 11043, невід`ємними частинами якого є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, через мережу інтернет «ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ», Паспорт споживчого кредиту, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки, які відповідачем підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.
За умовами даного Договору № 11043 ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» зобов`язався надати ОСОБА_1 в якості кредиту грошові кошти в розмірі 7 000 грн. на строк 365 днів шляхом перерахування їх на вказаний ним електронний платіжний засіб НОМЕР_1 , а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит 28.04.2025 року та сплатити проценти за користування ним у сумі 38 325 грн., нараховані за процентною ставкою 1,5% за кожен день користування кредитом, шляхом здійснення періодичних платежів у розмірі 2 100 грн. згідно графіку (кожні 20 днів), таким чином орієнтована загальна вартість позики становить 45 325 грн. 
Факт виконання ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» своїх зобов`язань перед ОСОБА_1 за Договором № 11043 щодо перерахування 28.04.2024 року грошових коштів в розмірі 7 000 грн. на картку НОМЕР_2 , емітованою АТ «Ідея Банк» на ім`я ОСОБА_1 , з призначенням платежу «перерахування коштів за договором 11403 від 28.04.2024 на умова фінансового кредиту» з використанням системи Fondy та підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс» від 16.10.2025 року, інформацією АТ «Ідея Банк» від 23.01.2026 року № Л-БТ-2026/246 та випискою про рух коштів по рахунку до якого приєднана вищевказана платіжна картка за період часу з 28.04.2024 року по 03.05.2024 року.
Згідно детального розрахунку заборгованості за Договором № 11043 відображено надання кредиту 28.04.2024 року в розмірі 7 000 грн. та щоденне нарахування процентів упродовж періоду часу з 28.04.2024 року по 28.04.2025 року (окрім 29.04.2024 року) в розмірі 105 грн. (1,5% розміру кредиту) на загальну суму 38 325 грн., а ОСОБА_1 жодних коштів на виконання своїх зобов`язань не сплачено, як наслідок, станом на 16.10.2025 року утворилась заборгованість в сумі 45 325 грн., з яких: за тілом кредиту – 7 000 грн., за відсотками – 38 325 грн.
Відомостей про виконання ОСОБА_1 своїх грошових зобов`язань за Договором № 11043 до суду не надано.
Встановленим судом фактам відповідають правовідносини щодо надання фінансових послуг у сфері кредитування, які врегульовано Цивільним кодексом України та законами України «Про електронну комерцію», «Про електронний цифровий підпис», «Про споживче кредитування».
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, щєо вчинений у письмовій формі, якщо: його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронною комерцією є відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір – домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис».
Положеннями ст.ст. 1, 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис – вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті.
Згідно п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор – алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Положеннями ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, крім іншого, є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За вказаних обставин, суд вважає доведеним, що 28.04.2024 року між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та ОСОБА_1 укладено Договір № 11043 на підставі якого відповідачем отримано від позивача в якості кредиту грошові кошти в розмірі 7 000 грн., які він зобов`язався повернути 28.04.2025 року, а також періодично сплачувати проценти за користування кредитом, однак ОСОБА_1 свої зобов`язання за договірними зобов`язаннями не виконав.
Докази виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за Договором № 11043 перед ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» станом на дату розгляду справи, відсутні, як наслідок, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заявленої заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7 000 грн.
Водночас перевіркою правильності розрахунку заборгованості, наданого представником позивача, в частині нарахування процентів за користування кредитом в період часу з 20.08.2024 року по 28.04.2025 року, встановлено невідповідність його вимогам діючого законодавства.
Приписами п. 5 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 року № 3498-IX (далі – Закон № 3498-IX), який набрав чинності 24.12.2023 року, ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено ч. 5 якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, а Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» доповнено п. 17 за змістом якого – тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-IX максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів (з 24.12.2023 року до 21.04.2024) – 2,5%; протягом наступних 120 днів (з 22.04.2024 року до 19.08.2024 року) – 1,5%. 
Таким чином, починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом № 3498-IX, тобто з 20.08.2024 року, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» не може перевищувати 1%. 
З огляду на вказане, фактична денна процентна ставка за користування кредитом за Договором № 11043 з 20.08.2024 року не могла перевищувати 1%, та ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» на час укладення Договору № 11043 (28.04.2024 року) був обізнаний з цим.
Відповідно до змісту п.п. 1, 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-IX він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, окрім окремих визначених положень. 
За змістом п. 2 розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» дія цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені після дня набрання ним чинності, крім окремих чітко визначених випадків.
Тож доводи представника позивача з посиланням на п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ про те, що за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після набрання чинності Законом № 3498-IX, в тому числі строк кредитування за якими триватиме після 21.08.2024, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання такого договору, є помилковими, як наслідок, судом не беруться до уваги під час ухвалення рішення в справі.
Таким чином, нарахування процентів за користування кредитом у період часу з 20.08.2024 року по 28.04.2025 року (252 днів) мало здійснюватись за денної процентною ставкою 1%, тож сума процентів за вказаний період становить 17 640 грн. (7 000 * 1% * 252), а не 26 460 грн. (7 000 * 1,5% * 252), як нараховано ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ».
Вказане свідчить, що розмір заборгованості за процентами за користування кредитом протиправно завищено на 8 820 грн. (26 460 – 17 640) грн. та фактично становить 29 505 грн. (38 325 – 8 820).
З урахуванням вказаного, суд стягує за ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» заборгованість за Договором № 11043 в сумі 36 505 (тридцять шість тисяч п`ятсот п`ять) грн., з яких: 7 000 грн. – тіло кредиту, 29 505 грн. – проценти за користування ним.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 951 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят одна) грн., що пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (80,54%), оскільки підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору судом не встановлено.
Відповідно до змісту ч. 1, п. 1) ч. 3 ст. 133, ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що до складу судових витрат, крім судового збору, належать витрати, пов`язаних з розглядом справи, до складу яких, крім іншого, відносяться витрати на професійну правничу допомогу, як сплачені, так і ті, що підлягають сплаті, що підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
За змістом позовної заяви та додатків до неї ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» в зв`язку з необхідністю стягнення з ОСОБА_1 в судовому порядку заборгованості за Договором № 11043 понесено витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в даній справі представником позивача долучено копії: договору про надання юридичних послуг від 03.06.2024 року № 03/06/2024 (далі – Договір № 03/06/2024), укладеного між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , акту приймання-передачі наданих послуг від 30.09.2025 року № 73 до Договору № 03/06/2024 наданих послуг на загальну суму 100 000 грн., витягу з реєстру № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг від 30.09.2025 року № 73 відповідно до якого вартість послуг щодо стягнення з ОСОБА_1 в судовому порядку заборгованості за Договором № 11043 становить 10 000 грн., платіжної інструкції АТ «Сенс Банк» від 30.09.2025 року № 3403 про сплату ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 10 000 грн. з призначенням платежу «оплата за надання юридичних послуг по Договору № 03/06/2024 від 03.06.2024 року згідно акту № 73 від 30.09.2025 року».
За вказаних обставин, з урахуванням відсутності клопотання ОСОБА_1 із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 054 (вісім тисяч п`ятдесят чотири) грн., що відповідає частині задоволених позовних вимог (80,54%).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-82, 89, 95, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272-273, 279, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ПРОЦЕНТ» до ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ПРОЦЕНТ» заборгованість за кредитним договором від 28.04.2024 року № 11043 в сумі 36 505 (тридцять шість тисяч п`ятсот п`ять) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ПРОЦЕНТ» судові витрати в сумі 10 005 (десять тисяч п`ять) грн., з яких: 1 951 грн. – на оплату судового збору, 8 054 грн. – на оплату професійної правничої допомоги.
Копію заочного рішення суду надіслати учасникам справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Багачевським міським судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.
Заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному порядку апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право: на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду; на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення рішення суду.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОЦЕНТ», код ЄДРПОУ 41466388, адреса місцезнаходження: бульв. Вацлава Гавела, 4, м. Київ.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 07.04.1999 року Бобровицьким РВ УМВС України в Чернігівській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Суддя          Линдюк В.С.