Справа № 569/17437/25

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в складі головуючого судді Бучко Т.М.
секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.
з участю позивача ОСОБА_1 
представника позивача ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення місця проживання та встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, 
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком; встановити факт, що має юридичне значення, самостійного виховання та утримання ним неповнолітнього сина.
В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що з 09 вересня 2011 року перебував у шлюбі з відповідачем, від якого мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 11 квітня 2025 року рішенням Рівненського міського суду Рівненської області шлюб розірвано. Ще до розірвання шлюбу з відповідачем та по даний час син проживає разом з ним за адресою. Син перебуває повністю на його утриманні. Мати дитини взагалі не піклується про фізичний та духовний стан сина, не спілкується з ним, не цікавиться його життям, навчанням та здоров?ям, не створює умов для отримання ним освіти, свідомо нехтує своїми батьківськими обов?язками щодо дитини, що негативно впливає на його загальний стан. ОСОБА_3 не виявляє до дитини материнського піклування, фактично самоусунувшись від виконання своїх батьківських обов?язків. Він ніяким чином не обмежує спілкування сина із матір?ю. У нього з сином сформувалися чудові стосунки. Він опікується інтересами і потребами дитини, самостійно його забезпечує, піклується про нього, займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров?ям сина, повністю віддає дитині свою любов і турботу. Проживаючи з ним, дитина має можливість спілкуватися із рідними, друзями та близькими, що забезпечує зростання у гармонії, психологічному, ментальному, здоровому середовищі. У зв?язку з тим, що місце проживання дитини офіційно не визначене, виникають труднощі при вирішенні питань, пов?язаних із виїздом сина до дитячого табору чи за межі України, та багато інших організаційних питань х цього приводу. Син відвідує гурток кікбоксингу, проте цього літа не змін відвідати міжнародні змагання, так як для його виїзду необхідно було надати дозвіл обох батьків. Відповідач його не надал та категорично відмовляється укласти нотаріально договір щодо визначення місця проживання сина. Підставами для встановлення факту самостійного виховання та утримання ним неповнолітнього сина є те, що відповідач не виконує належним чином своїх батьківських обов`язків, заперечує факт витрат ним коштів на дитину, постійно вказує, що йому допомагають родичі, що він навмисно примножує витрати на сина та їх нібито не існує. Відповідач відмовляється звернутися до нотаріуса для укладання нотаріального договору про спосіб участі у вихованні дитини та визначити хоч якусь мінімальну суму, яку б вона компенсовувала по витратах на дитину. Нині ним особисто вирішуються всі побутові проблеми задля забезпечення інтересів свого сина, створені всі умови для належного та комфортного проживання сина, його догляд, харчування, забезпечення одягом, іграшками, предметами для розвитку тощо. Особисто він відводить сина на різні гуртки та секції, здійснює нагляд за станом здоров`я сина, вживає всіх необхідних заходів щодо лікування та профілактики захворювань, збереження та підтримки імунітету дитини. Таким чином, постала необхідність юридичної фіксації цього факту та юридичного закріплення у рішенні суду, оскільки надалі виникають обставини необхідності оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, якщо мати і надалі буде категорично відмовлятися надавати кошти на утримання сина, заперечувати факт утримання ним дитини та самостійного виховання, а також виникають питання щодо переміщення з дитиною без документального оформлення згоди матері, яка не проживає разом з сином, та оформлення документів на стягнення в примусового порядку з відповідача аліментів на утримання дитини. Вказані обставини змушують просити суд прийняти рішення про встановлення факту одноосібного виховання дитини, так як відповідач цей факт категорично заперечує, та, як наслідок, мати докази для звернення до суду із позовом про стягнення аліментів з відповідача. 
Ухвалою від 03 вересня 2025 року позовну заяву суд залишив без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви позивач усунув.
Ухвалою від 22 вересня 2025 року позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі. 
Ухвалою від 12 січня 2026 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. 
В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснив, що рішення про розірвання шлюбу прийняв у вересні 2024 року, оскільки з відповідачем виникали постійні сварки та конфлікти. У нього були претензії до дружини, бо син постійно був голодний та недоглянутий. Після того, як він залишив сім`ю, син з речами прийшов до нього і вони стали проживати разом. Син уникає спілкування з матір`ю. У відповідача відсутній материнський інстинкт, ще під час спільного проживання мало місце побиття нею дитини, пробував їх примирити, але їй було байдуже. Близько року відповідач не відвідує сина, участі у витратах не бере, не цікавиться життям дитини.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Про дату, час і місце судового засідання повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило.
Представник третьої особи Мазанович Н.П. у заяві від 12 лютого 2026 року просить справу розглядати без участі представника органу опіки та піклування Рівненського міськвиконкому. 
За наявності передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України умов суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, показання свідків, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.
Суд встановив, що з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 16 лютого 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11 квітня 2025 року у справі № 569/4031/25 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.
Син сторін та позивач зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка про склад зареєстрованих осіб у житловому приміщенні № 16240, видана Департаментом ЦТ та ЗНАП РМР 24 липня 2025 року, та фактично проживають за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою № 84, виданою ОСББ «Дубенська 42» 30 липня 2025 року.
Квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 03 березня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Фесюк Т.В., про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 246832531 від 03 березня 2021 року.
Згідно з актом обстеження умов проживання від 05 серпня 2025 року, складеним працівниками Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, за адресою: АДРЕСА_2 створені належні умови для виховання, навчання та розвитку дитини. 
Відповідно до викладеної у характеристиці ОСОБА_4 , учня 8-б класу Рівненського ліцею № 27 Рівненської міської ради, ОСОБА_5 навчається у Рівненському ліцеї № 27 Рівненської міської ради з першого класу. Виховується в сім`ї, де створені усі необхідні умови для проживання та навчання. ОСОБА_1 підтримує зв`язок з класним керівником, завжди цікавиться навчанням та поведінкою сина, регулярно відвідує батьківські збори, допомагає в організації позакласних заходів та завжди підтримує сина в участі в конкурсах з трудового навчання, де ОСОБА_6 займав призові місця. Відносини між татом та ОСОБА_6 – теплі та щирі.
ОСОБА_5 відвідує секцію боксу при клубі бойових мистецтв "Легіон" з лютого 2025 року. Регулярно приводить та забирає із занять батько ОСОБА_1 , оплата за заняття здійснюється також батьком, батько бере активну участь в організаційних моментах, пов`язаних з участю дитини у тренуваннях, змаганнях, про що свідчить довідка громадської організації Академія бойових мистецтв «Легіон» від 01 серпня 2025 року. 
Довідкою від 30 липня 2025 року, ивданою ФОП ОСОБА_7 , засвідчено, що ОСОБА_8 проведено лікування зубів, план лікування узгоджено з батьком, надані послуги та супроводження неповнолітнього пацієнта проводив батько. 
На підтвердження витрат на утримання сина позивач надав копії чеків та квитанцій, які підтверджують оплату за заняття в басейні, придбання одягу, взуття та інших товарів.
Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 32709560505 від 04 березня 2025 року та витягу № 17243 з реєстру платників єдиного податку ОСОБА_1 є фізичною особою- підприємцем. 
Свідок ОСОБА_9 показав, що проживає за адресою: АДРЕСА_4 більше 5 років, позивач (його сусід) мешкає у будинку близько двох років. Проживає ОСОБА_1 разом з сином. Матері ОСОБА_6 не знає і з дитиною її ні разу не бачив. ОСОБА_10 або самогоЮ, або з батьком. Хлопчик чистий, охайний, доглянутий. У квартирі позивача чисто, прибрано, жіночих речей не бачив.
Свідок ОСОБА_11 показала, що позивач, який мешкає в сусідній квартирі, купив помешкання три роки тому. Відповідача бачила лише декілька разів. Вже близько двох років не зустрічала матір ОСОБА_6 ні в будинку, ні на прибудинковій території. У квартирі проживають ОСОБА_12 з сином, часто бачить їх разом на ігровому майданчику.
Свідок ОСОБА_13 показала, що проживає за адресою: АДРЕСА_5 більше трьох років. У квартирі АДРЕСА_6 раніше проживали квартиранти, а близько півтора року вже мешкає ОСОБА_14 з сином. Відповідача не знає. ОСОБА_10 або з батьком, або самого, щоб він йшов у школу чи повертався додому з жінкою (матір`ю чи бабусебю) жодного разу не бачила.
За змістом висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради № 08-01-2138/25 від 01 грудня 2025 року, ОСОБА_15 з сином проживають за адресою: АДРЕСА_2 , яка є його приватною власністю. В квартирі створені достатні умови для проживання, виховання та розвитку малолітнього ОСОБА_6 . Батько дитини має стабільний дохід, є фізичною особою-підприємцем. У письмовому поясненні ОСОБА_6 вказав, що проживає з татом ОСОБА_1 ОСОБА_16 займається його вихованням та утриманням, більше року повністю забезпечує всім необхідним. Саме тато оплачує додаткові заняття ОСОБА_6 спортом, відвідує разом з ним лікаря. ОСОБА_6 зазначає, що з мамою спілкується дуже рідко, проживати надалі бажає з татом, у них хороші та дружні стосунки. Відповідно до інформації Рівненського ліцею № 27 Рівненської міської ради, ОСОБА_6 є учнем 8-го класу. Хлопець добрий, щирий, вихований, навчається на достатньому та середньому рівні. У вересні та жовтні 2025 року учень регулярно відвідував уроки у школі, брав активну участь у різноманітних благодійних акціях, у громадському житті класу та ліцею, до чого його спонукав тато. Батько дитини систематично цікавиться навчанням та поведінкою сина, відвідує батьківські збори. Він забезпечує дитину усім необхідним для навчання. ОСОБА_17 , ОСОБА_3 , упродовж вересня та жовтня 2025 року в школу не приходила, навчанням та поведінкою сина у класного керівника не цікавилася. Зі слів мами та ОСОБА_6 , вони спілкуються телефонічно та інколи зустрічаються. ОСОБА_6 висловлює бажання проживати з татом, де створені усі належні умови. ОСОБА_18 ОСОБА_4 на предмет вивчення сфери міжособистісних відносин не було проведено у зв`язку з тим, що мама ОСОБА_3 не дала дозволу психологу на проведення даного запиту. За результатами оцінки потреб сім?ї ОСОБА_1 , яка була проведена Рівненським міським центром соціальних служб, складних життєвих обставин сім?ї не виявлено. Для дитини створені належні умови для виховання, навчання та розвитку, стосунки між батьком та сином дружні, доброзичливі. ОСОБА_1 спроможний виконувати батьківські обов?язки у вихованні дитини та догляду за нею. ОСОБА_3 у телефонному режимі повідомила, що не допустить фахівця до обстеження умов проживання та складання акту оцінки потреб. Також повідомила, що вихованням та забезпеченням сина вона не замається і в майбутньому не збирається цього робити. Працівниками служби у справах дітей 14 листопада 2025 року було здійснено телефонний дзвінок до ОСОБА_3 , під час якого остання повідомила, що дійсно її син ОСОБА_6 проживає з батьком ОСОБА_1 , не заперечує щодо проживання сина з батьком. Повідомила, що батько повністю утримує та виховує ОСОБА_6 , вона спілкується з сином періодично по телефону. Категорично відмовилася від проведення обстеження умов проживання та надавати письмове пояснення особисто чи через засоби інтернет зв?язку. Від подальшого спілкування ОСОБА_19 відмовилася. Комісія з питань захисту рправ дитини прийняла рішення про доцільність залишення ОСОБА_4 на проживання з батьком ОСОБА_1 .
За положеннями ч.2, 8, 9 ст.7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. 
Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно з ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. 
Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитині, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.161 СК України).
Суд встановив, що сторони спільно не проживають, син сторін ОСОБА_5 проживає з батьком, що підтверджується наявними у справі письмовими доказами та показаннями свідків. 
Докази наявності між сторонами домовленості про визначення місця проживання дитини з позивачем та домовленості з питань подальшого її виховання і утримання у справі відсутні.
Відповідач, будучи належним чином повідомленою про наявність на розгляді суду спору щодо місця проживання дитини, відзиву на позовну заяву не подала. За інформацією, викладеною у висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, відповідач не заперечує щодо проживання сина з батьком. 
Суд враховує, що наявність усної згоди щодо місця проживання дитини у одного із батьків у ряді випадків є недостатньою підставою для вчинення певних правових дій, пов`язаних із захистом інтересів дитини. В умовах запровадженого на території країни воєнного стану офіційне визначення місця проживання дитини з позивачем в першу чергу спрямоване на захист прав та інтересів дитини і ніяким чином не обмежує прав відповідача як матері дитини, яка не заперечує проживання сина з батьком.
За встановлених обставин, враховуючи висновок органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання дитини сторін з батьком, вік дитини, наявність у позивача можливості створити сину належні умови для його виховання та розвитку, період їх спільного проживання, бажання дитини проживати з батьком, відсутність передбачених ч.2 ст.161 СК України обставин, що перешкоджають передачі дитини для проживання з батьком, суд дійшов висновку про наявність підстав для визначення місця проживання ОСОБА_4 з батьком (позивачем), а отже, позов в цій частині належить задовольнити. 
Щодо вимоги про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини суд зазначає таке.
Згідно з п.1 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, зокрема про встановлення фактів, що міють юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Позивач метою встановлення факту самостійного виховання та утримання ним неповнолітнього сину вказав необхідність юридичної фіксації цього факту задля оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, якщо мати і надалі буде категорично відмовлятися надавати кошти на утримання сина, заперечувати факт утримання ним дитини та самостійного виховання, задля можливості переміщення з дитиною без документального оформлення згоди матері, задля оформлення документів на стягнення в примусового порядку з відповідача аліментів на утримання дитини. 
Разом з тим, доказів на підтвердження існування складнощів в отриманні соціальних пільг на дитину позивач суду не надав, як і доказів відповідної відмови компетентних органів у призначенні соціальної допомоги за відсутності рішення суду про встановалення факту самостійного виховання та утримання дитини.
Можливість переміщення позивача з дитиною за кордон без документального оформлення згоди матері передбачена ч.5 ст.157 СК України, відповідно до якої той із батьків, з яким за рішенням суду визначено місце проживання дитини, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей. 
Твердження позивача про заперечення відповідачем факту одноосібного виховання та утримання ним, як батьком, спільної дитини спростовуються наявною в матеріалах справи заявою ОСОБА_3 від 24 липня 2025 року, засвідченою приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвєєвою О.В., у якій відповідач підтвердила всім заінтересованим органам та установам, що її колишній чоловік ОСОБА_1 , який є батьком їхньої спільної дитини - сина ОСОБА_4 , самостійно виховує, піклується та утримує малолітнього сина.
Встановлення факту самостійного виховання та утримання сина з метою стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини не потребує попереднього його встановлення судом, оскільки встановлення такого факту є підставою (обставиною), яка підлягає доведенню під час розгляду судової справи про захист конкретних прав чи свобод позивача, зокрема у справі про стягнення аліментів.
За положеннями ч.1, 2 ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Сімейний кодексу України не встановлює підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена ч.1 ст.15 СК України невідчужуваність сімейних обов`язків свідчить про неможливість повної відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема обов`язки щодо виховання дитини.
Доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом. Отже, факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини.
Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, перебувають вони у шлюбі чи ні.
Окреме проживання батьків не доводить факт відсутності участі матері у вихованні дитини. 
За змістом висновку органу опіки та піклування, зі слів відповідача та сина сторін ОСОБА_6 , вони спілкуються телефонічно та інколи зустрічаються. 
Недостатня участь матері у вихованні сина не свідчить про її умисне ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дитини. 
Наявні у справі докази свідчать лише про проживання дитини з батьком і участь останнього у вихованні та утриманні сина, проте не підтверджують факт ухилення матері від участі у вихованні та утриманні спільної дитини. У справі відсутні докази вжиття позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення останньої від їх сплати. Матеріали справи справи також не містять доказів негативного впливу матері на нормальний розвиток дитини, при цьому, найвищим інтересам неповнолітньої дитини відповідає спільна опіка (виховання та утримання) обома батьками. 
Утримання та виховання дитини позивачем є його законним обов`язком та не потребує встановлення цього факту судом з тією метою, яку зазначив позивач. 
Оскільки встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком дитини не породжує для позивача тих юридичних наслідків, про які ним зазначено у позовній заяві, і від встановлення судом такого факту не залежить виникнення чи зміна особистих прав позивача як батька, відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, а отже, позов належить задовольнити частково. 
За правилами ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати зі сплати судового збору за позовну вимогу про визначення місця проживання дитини.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 141, 258-259, 263-265, 273, 280-282, 353, 354 ЦПК України, суд 

У Х В А Л И В:
Позов  ОСОБА_1 до  ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення місця проживання та встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини задовольнити частково. 
Визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_3  на користь  ОСОБА_1 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн 20 коп у відшкодування судових витрат. 

Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони у справі :
позивач - -  ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_7 ; місце проживання: АДРЕСА_8 ; РНОКПП НОМЕР_2 ;
відповідач -  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,  місце проживання: АДРЕСА_9 ; РНОКПП НОМЕР_3 ; 
третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, місцезнаходження: 33028, м.Рівне, вул.Соборна, 12А; код ЄДРПОУ 25675397. 

Суддя