Справа № 449/1744/25 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.02.2026 	м.Перемишляни	

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
з участю:
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченої: ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченої: адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Перемишляни кримінальне провадження №12025141450000248 від 30.09.2025 року щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, одружену, із середньо-спеціальною освітою, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима, 
яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.320 КК України, 
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , впродовж 09 листопада 2023 року – 29 вересня 2025 року, без обліку у Журналі обліку препаратів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у відділеннях і кабінетах лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я від 1 квітня 2021 року та Журналі гуманітарна допомога обліку препаратів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у відділеннях і кабінетах лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я від 12 січня 2025 року, без передбачених на це законних підстав зберігала без відображення відомостей про надходження, рух і фактичну наявність у Кімнаті для зберігання наркотичних лікарських засобів, психотропних речовин та прекурсорів у КНП «Бібрська міська лікарня» Бібрської міської ради, Львівського району, Львівьської області, що за адрсесою: Львівський район, м. Бібрка, вул. Василя Стуса, 41, такі речовини: 15 ампул «Кетамін-Кетамин розчин для ін`єкцій 50 мл/мл», 10 ампул «Промедол Калцекс розчин для ін`єкцій 20 мг/ мл», 95 ампул «Tramadolis SANITAS 50 мг/мл». 
Свою вину у скоєному злочині ОСОБА_6 визнала повністю, за наведених обставин у обвинувальному акті. У вчиненому розкаюється, просить суд суворо її не карати. 
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 , її вина у вчиненні інкримінованого злочину повністю та об`єктивно стверджується іншими зібраними по справі доказами, проте суд визнає недоцільним дослідження цих доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки цього не заперечують учасники судового розгляду і такі ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував у обвинуваченої, а також інших учасників процесу, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснив обвинуваченій та іншим учасникам процесу, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_6 у порушенні правил зберігання, обліку і розподілу наркотичних засобів і психотропних речовин, доведена повністю і її дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.320 КК України.
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003, за №7 «Про судову практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Згідно вимоги УІАП ГУНП у Львівській області, відповідді Перемишлянської ЦРЛ, характеристики виданої Бібрською міської ради, встановлено, що ОСОБА_6 раніше не притягалася до кримінальної відповідальності, за психіатричною та наркологічною допомогою не зверталася, за місцем проживання зауважень з боку виконавчого комітету Бібрської міської ради не було.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів. Як пом`якшуючу її вину обставину, суд визнає - щире каяття у вчиненому, активне сприяння встановленню дійсних обставин по справі. Обставини, які обтяжують покарання суд не знаходить. Тому суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_6 у межах санкції ч. 1 ст. 320 КК України, у виді штрафу.
Статтею 368 КПК України встановлено, що ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України, до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів.
Згідно із ч. 2 ст. 122 КПК України, залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким установам із Державного бюджету України.
Ч. 2 ст. 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати пов`язані із залученням експертів у розмірі 13 371,00 грн.
Долю речових доказі вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд –
З А С У Д И В:
Визнати винною ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.320 КК України і призначити їй покарання у вигляді штрафу розміром 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_6 судові витрати в сумі 13 371.00 грн., за проведення 3 експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів (ГУК Львів/Львівська тг/24060300, код отримувача: 38008294, Банк отримувача: Казначейство України, р/р UA 758999980314000544000013933).
Речові докази по справі:
1) 15 ампул «Кетамін-Кетамин розчин для ін`єкцій 50 мл/мл», 10 ампул «Промедол Калцекс розчин для ін`єкцій 20 мг/ мл», 95 ампул «Tramadolis SANITAS 50 мг/мл» – знищити;
2) «Журнал обліку препаратів наркотичних засобів психотропних речовин і прекурсорів у відділеннях і кабінету лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я», «Журнал гуманітарна допомога обліку препаратів наркотичних засобів психотропних речовин і прекурсорів у відділеннях і кабінету лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я», «Журнал обліку препаратів наркотичних засобів психотропних речовин і прекурсорів відділень лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я» - повернути у КНП «Бібрська міська лікарня» Бібрської міської ради, Львівського району, Львівьскої області, що знаходиться за адресою: Львівський район, м. Бібрка, вул. Василя Стуса, 41. 
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Суддя 	ОСОБА_1