ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року місто Київ
Справа № 363/4243/24
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4222/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Головуючого судді: Желепи О.В.,
суддів: Поліщук Н.В, Соколової В.В.
за участю секретаря судового засідання Рябошапки М.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 17 листопада 2025 року (ухвалене у складі судді Рудюка О.Д., дата складення повного тексту рішення - 19 листопада 2025 року)
у справі за заявою ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_1 , Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про виключення відомостей з актового запису про народження дитини та про визнання батьківства,-

ВСТАНОВИВ

У провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебувала вищезазначена цивільна справа.
Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 17 листопада 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_1 , Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про виключення відомостей з актового запису про народження дитини відмовлено.
04 листопада 2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення, а саме про стягнення з відповідача на її користь витрат, понесених у зв`язку з поїздкою з Республіки Польща до України та у зворотному напрямку для участі у судово-медичній експертизі, яка не відбулася з вини відповідача.
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 17 листопада 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , про винесення додаткового рішення - відмовлено.
Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_1 23 листопада 2025 року через систему «Електронний суд» подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове рішення, яким задовольнити заяву про відшкодування витрат у сумі 7796 гривень.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що витрати стягуються з відповідача, оскільки саме його неявка на експертизу зробила участь необхідною та спричинила витрати, понесені мною марними та не було встановлено істину. Позивач, на відміну від відповідача, виконав свою процесуальну функцію - з`явився для оплати експертизи.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 грудня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 17 листопада 2025 року та надано учасникам справи 5-денний строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу з моменту отримання даної ухвали.
Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У судовому засіданні 17 лютого 2026 року року представник ОСОБА_2 - адвокат Струць Т.І. у режимі ВКЗ підтримала доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 .
Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.
16 лютого 2026 року до Київського апеляційного суду надійшло клопотання від представника ОСОБА_3 - адвоката Нікушиної В.С. про відкладення розгляду справи у зв`язку із занятістю адвоката у іншій судовій справі у цей час.
Колегія суддів відхиляє вказане клопотання, оскільки неявка адвоката відповідача не є обов`язковою підставою для відкладення розгляду справи, якщо відповідач належним чином повідомлений.
17 лютого 2026 року до Київського апеляційного суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 про розгляд справи без її участі. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та підтверджує факт, що ОСОБА_3 не являється батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Третя особа - Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явилась, належним чином була повідомлена, про причини неявки суд не повідомила. 
Згідно статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З урахуванням наведено та з огляду на приписи ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача, його адвоката та третіх осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.
За правилами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши представника позивача, доповідь головуючого судді Желепи О. В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 до ухвалення рішення не зазначалось в процесуальних документах про намір стягувати витрати та про їх орієнтовний розмір та пропущено строк подання доказів на підтвердження її витрат. Посилання третьої особи ОСОБА_1 на ті обставини, що відповідач ОСОБА_3 , не з?явився для проведення судово молекулярно-генетичної експертизи не може бути підставою для стягнення з відповідача понесених витрат по справі третьою особою.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч.1, 2 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Відповідно до ч.12 ст. 141 ЦПК України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримала така особа заявлені позовні вимоги.
Відповідно до ч.1, 2, 8 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебувала цивільна справа №363/4243/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_1 , Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про виключення відомостей з актового запису про народження дитини.
До ухвалення рішення третя особа не заявляла про стягнення на її користь витрат, пов`язаних з приїздом для проведення генетичної експертизи, не наводила попереднього розрахунку таких витрат.
06 жовтня 2025 року рішенням Вишгородського районного суду Київської області відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_1 , Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про виключення відомостей з актового запису про народження дитини.
В суді першої інстанції третя особа підтримувала заявлені позовні вимоги, в задоволенні яких було відмовлено, тому суд першої інстанції правильно відмовив третій особі в задоволенні її заяви про стягнення судових витрат саме з відповідача.
Також суд вірно врахував, що до ухвалення рішення ОСОБА_1 не заявляла, що буде вимагати відшкодування витрат за проїзд до м. Києва для проведення ДНК експертизи. Посилання третьої особи ОСОБА_1 на ті обставини, що відповідач ОСОБА_3 , не з?явився для проведення судово молекулярно-генетичної експертизи не може бути підставою для стягнення з відповідача понесених витрат по справі третьою особою, з огляду на те, що в задоволенні позову, який підтримувала третя особа судом було відмовлено.
Колегія суддів встановила, що оскаржувана ухвала є законною і обґрунтованою, судом не порушено норми процесуального права, а тому ухвалу суду відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 17 листопада 2025 року- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 27 лютого 2026 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді Н.В. Поліщук

В.В. Соколова