Справа № 204/185/26
Провадження № 3/204/262/26

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року суддя Чечелівського районного суду міста Дніпра Безрук Т.В., розглянувши справи про адміністративні правопорушення стосовно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 

УСТАНОВИВ:
26 грудня 2025 року о 00:05 за адресою: м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, 104, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «NissanQashqai», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Відл проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5. ПДР. 
У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав у повному обсязі, підтримав подані ним письмові пояснення, відповідно до яких 26 грудня 2025 року близько 00 год. 05 хв. у місті Дніпро по просп. Богдана Хмельницького, 104, він перебував разом із дружиною біля автомобіля NissanQashqai, який находився у нерухомому стані на парковці. Транспортний засіб не здійснював рух попроїжджій частині дороги. Двигун автомобіля не використовувався для пересуванняпо дорозі у момент підходу працівників поліції.Працівники поліції підійшли до автомобіля, коли він вже стояв на місці. На відеозаписах з бодікамер відсутній момент руху транспортного засобу, відсутніймомент його зупинки та відсутня фіксація факту керування автомобілем.
Час, зазначений у протоколі як 00:05:00, не співпадає з початком відеофіксації. Одинвідеозапис починається о 00:08:09, інший - о 00:09:50. Тобто події до цього часу не
зафіксовані.
Під час спілкування працівники поліції повідомили, що нібито від нього відчуваєтьсязапах алкоголю. До цього моменту конкретних підстав або ознак не озвучували. ОСОБА_1 пояснив, що транспортним засобом по дорозі не рухався, а перебував на парковці. Після перевірки документів працівник поліції запропонував пройти огляд на станалкогольного сп`яніння за допомогою приладу. ОСОБА_1 висловив готовність пройтимедичний огляд у спеціалізованому закладі, що зафіксовано на відео. Попри це, працівники поліції продовжували наполягати на проходженні огляду намісці. У процесі спілкування він неодноразово зазначав, що автомобілем не керував по
дорозі та стояв на парковці.
Відеозаписи, долучені до матеріалів справи, мають переривання. Один із файлів
переривається о 00:18:55 та відновлюється лише о 00:37:24. Інший запис
припиняється о 00:18:49 і більше не відновлюється. Таким чином, значні проміжки
часу не зафіксовані.Файл із пристрою «70mai», на якому нібито зафіксовано рух транспортного засобу, немає жодних ідентифікуючих ознак, а у протоколі про адміністративнеправопорушення на нього відсутнє будь-яке посилання. 
Під час складання протоколу вінбув схвильованим через ситуацію, що склалася. Однак, поводився спокійно, на запитання відповідав, конфліктних дій не вчиняв.Документи щодо відсторонення його від керування транспортним засобом абопередачі автомобіля іншій особі складені не були.У матеріалах справи такідокументи відсутні. Факт керування транспортним засобом у стані сп`яніння, оскільки умомент підходу працівників поліції автомобіль не рухався, а перебував на парковці.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Заборський О.В. подав суду письмове клопотання про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в обґрунтування якого зазначив, що провадження у даній справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, оскільки зібрані матеріали не містять належних та допустимих доказів вини, а містять низку істотних процесуальних порушень, що унеможливлюють притягнення особи до адміністративної відповідальності. У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 міститься відеозапис з ознаками коригування та редагування. Наявний в матеріалах справи відеозапис є неповним та не безперервним, адже повністю не відображає всієї картини подій, що стали підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Як вбачається з матеріалів справи, такий відеозапис один — склейка відео з БК 473903 та БК 473803. Обидва відеозаписи з двох камер мають значні відсутні проміжки часу, які не дають можливість повністю та всебічно дослідити обставини справи. Відповідно до вищезазначеного протоколу, час зупинки авто під керуванням ОСОБА_1 — 26.12.2025 о 00:05:00. відеозапис з БК 473903 починається о 00:09:50 хвилині, відео з БК 473803 починається о 00:08:09 хвилині, коли вже працівники поліції стоять біля нерухомого авто та спілкуються з ОСОБА_2 . Тобто на відеозаписі з цих бодікамер повністю відсутня фіксація факту керування та руху авто, також відсутні перші хвилини спілкування. Окрім цього, відео з двох БК мають відсутні проміжки часу. Так, відео з БК 473903 починається о 00:09:50, потім переривається о 00:18:55 та знову відновлюється о 00:37:24. Відео з БК 473803 починається о 00:08:09, переривається о 00:18:49 та більше не відновлюється. Відеозапис з двох бодікамер, доданий до матеріалів справи, взагалі не фіксує рух авто під керуванням ОСОБА_1 . Факт керування та руху нібито зафіксований на відеофайлі, записаному на пристрій «7omai», який взагалі не має будь-яких ідентифікуючих позначок, таких як номер пристрою, аяк вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, посилання на даний відеозапис відсутнє взагалі. То ж такий відеозапис не може бути визнаний належним доказом. 
Як вбачається з відеозапису, о 00:09:03 поліцейський після перевірки документів у ОСОБА_2 , питає в нього, чи вживав він алкогольні напої. Одразу після цього пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою Драгера, не зазначивши перед цим відповідні ознаки. Таким чином, вбачається суттєве порушення порядку та послідовності огляду. Тільки після пропозиції проведення огляду на місці поліцейський називає ознаку сп`яніння — запах алкоголю з порожнини рота. О 00:09:30 ОСОБА_2 вказав поліцейським, щопогоджується проїхати на ПНД, тобто погоджується пройти огляд в медичному закладі. Однак, через деякий час поліцейські, з незрозумілих причин,дістали прилад Драгер та почали пропонувати ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп`яніння. Крім того, ОСОБА_2 керування транспортним засобом заперечував, постійно стверджував, що транспортним засобом не керував, однак поліцейські повторно пропонували пройти огляд на місці зупинки, вказуючи на виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (називають лише з ознак запах алкоголю з порожнини рота). Отже процедура огляду, а саме його порядок, який був запропонований працівниками поліції не відповідає нормам чинного законодавства України, які безпосередньо регламентують такий порядок та процедуру. Таким чином, вбачається також порушення права особи на захист. Так, якщо вже поліцейський і збирався складати протокол про адміністративне правопорушення, навіть незаконно, безпідставно і з суттєвими порушеннями вимог чинного законодавства та, не дотримуючись порядку проведення огляду, то повинен був належним чином відсторонити ОСОБА_1 від керування т/з та передати можливість керування цим т/з уповноваженій особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування т/з, при цьому скласти відповідний документ (ч. 7 ст. 266 КУпАП). Цього зроблено знов не було та вимоги законодавства вкотре проігноровані працівниками поліції. Документи щодо передачі т/з у матеріалах справи відсутні. 
Як вбачається з матеріалів протоколу серії ЕПР 1 № 550030, а саме п. 7 «Місце скоєння та суть адміністративного правопорушення, опис установлених даних» - часом зупинки авто під керуванням ОСОБА_1 зазначено — 00:05:00, хоча, як вбачається із відеозапису — поліцейські починають спілкування із Дутчаком о 00:08:09 хвилині, відеозапис з реєстратора, який взагалі не фіксується в протоколі, починається о 00:03:00 хвилині. Таким чином, наявна невідповідність у часі, зазначеному в протоколі та відеозаписі. Такі чинники суперечать один одному, а також даним протоколу, що свідчить про порушення вимог ст. 256 КУпАП щодо правильності та повноти складання протоколу про адміністративне правопорушення. 
Серед додатків до протоколу від 26.12.2025 фігурує складений працівником патрульної поліції рапорт. Хоча рапорт за практикою Верховного Суду (Постанова від 20 травня 2020 року (справа №524/5741/16-а), Постанова від 28 травня 2020 року (справа №524/4668/17), який долучено до матеріалів справи, не може розглядатися як беззаперечний доказ винуватості особи, оскільки зазвичай без збирання тих доказів, які визначено приписами КУпАП, поліцейські вдаються до їх підміни та здійснюють загальний опис тих чи інших обставин. 
З додатків, доданих до протоколу, фігурує лише рапорт поліцейського, відсутній Акт огляду, направлення на медичний огляд або інші матеріали. Усе перераховане ще раз свідчить про формальність існування підстав для складання протоколу відносно ОСОБА_1 . З огляду на викладене, протокол, складений 26.12.2025, не відповідає вимогам ст. 254 КУпАП і не може вважатися належним процесуальним документом. Таке грубе порушення порядку складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення є самостійною підставою для визнання протоколу недійсним і закриття провадження у справі за відсутністю належних доказів вини.

Вислухавши в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 та його захисника Заборського О.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи, суд зазначає наступне.
Статтею 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з`ясуванню наступні обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність закерування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.1.3 ПДРучасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Вказаний нормативний акт встановлює презумпцію знання водієм транспортного засобу його положень та однозначного обов`язку їх виконання.
Відповідно до п. 1.10 ПДР водій — особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керування транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Не зважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_1 його вина у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується дослідженими судом доказами, а саме: 
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №550737 від 26.12.2025, 
- рапорт інспектора УПП в Дніпропетровській області від 26.12.2025, відповідно до якого 26.12.2025 о 00:05по пр. Богдана Хмельницького, 104 в м. Дніпро, за порушення комендантської години, зупинили транспортний засіб «NissanQashqai», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , у якого було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився. На ОСОБА_1 складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Водія в усній формі відсторонено від керування транспортним засобом; 
- відеозаписом з боді-камер поліцейських, відповідно до якого 26.12.2025 працівниками поліції було виявлено автомобіль «NissanQashqai», номерний знак НОМЕР_1 , який перебував під керуванням ОСОБА_1 , а саме на відеозаписі «70mai» зафіксовано, як ОСОБА_1 , перебуваючи на паркові багатоповерхового будинку, виконує паркування автомобіля заднім ходом, після чого виходить з нього. У момент, коли ОСОБА_1 виходить з автомобіля «NissanQashqai», номерний знак НОМЕР_1 , до нього підходять працівники поліції (час відеозапису 23:57-24:19). На відеозаписах з боді камер за №№ 473903, 473803 зафіксовано наступне: автомобіль «NissanQashqai», номерний знак НОМЕР_1 , стоїть припаркованим. ОСОБА_1 каже, що вони заїхали у двір будинку, він запропонував дружині припаркувати автомобіль, однак по всій дорозі додому за кермом була його дружина, він по дорозі додому, автомобілем не керував. Далі, з машини вийшла жінка, сказала, що за кермом була вона. Після цього ОСОБА_1 знову вказав, що він запропонував дружині припаркувати автомобіль заднім ходом, сів за кермо та припаркував, проїхав приблизно 5 метрів. Далі працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, на що той уточнив, який саме огляд він повинен пройти. На, що працівник поліції повідомив, що водій був зупинений та у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. ОСОБА_1 пояснив, що його не зупиняли. Вказав, що огляд проходити відмовляється, оскільки не їхав, а стояв на паркові. Також ОСОБА_1 вказав, що дружина припаркувала автомобіль, він автомобілем не керував. Вживання алкогольних напоїв водій заперечив, зазначивши, що алкогольні напої не вживав, згоден проїхати для проходження огляду на ПНД. На відео зафіксовано, як жінка, яка вийшла з автомобіля, питала у поліцейських, чи є порушенням те, що він тільки припаркував автомобіль, оскільки вона боялась припаркувати автомобіль щоб не вдарити іншу машину. Сам ОСОБА_1 , неодноразово, перебуваючи біля автомобіля, вказував, що він тільки припаркував автомобіль. Далі на відео зафіксовано, коли працівники поліції почали діставати спеціальний прилад «Драгер», ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився, після чого до кінця відеозапису, вказуючи, що автомобілем він не керував.
Аналізуючи вказані досліджені судом докази, суд зазначає, що вони об`єктивно у своїй сукупності та взаємозв`язку спростовують покази ОСОБА_1 щодо не керування ним транспортним засобом 26.12.2024, а також його покази у тій частині, що автомобіль стояв припаркованим, він ним не керував. Зокрема з дослідженого судом відеозапису, окрім зафіксованої обставини здійснення ОСОБА_1 паркування автомобіля, зафіксовано, що під час розмови з поліцейськими ОСОБА_1 , а також жінка, яка перебувала біля автомобіля, вказували, що він лише припаркував транспортний засіб, що не є порушенням. Щодо першочергової позиції ОСОБА_1 , яка була озвучена ним поліцейським.
Таким чином, факт порушення водієм ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України доведено в судовому засіданні сукупністю належних та допустимих доказів, які досліджено та проаналізовано судом, відповідно вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП є доведеною.
Надаючи оцінку доводам, наведеним у клопотаннях захисника Заборського О.В. про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130КУпАП, суд дійшов наступних висновків. 
Щодо твердження сторони захисту про те, що до справи не долучено належних доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом відсутні, відеозапис, який долучений до справи містить ознаки редагування та коригування, має значні відсутні проміжки часу, які не дають можливість повністю та всебічно дослідити обставини справи, а відеозапис Файл із пристрою «70mai», на якому нібито зафіксовано рух транспортного засобу, немає жодних ідентифікуючих ознак, а у протоколі про адміністративнеправопорушення на нього відсутнє будь-яке посилання, слід зазначити таке.
Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Згідно з пунктом 2 Розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.
Пунктами 4, 5 Розділу ІІ Інструкції встановлено, що під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відео реєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.
Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Згідно з ч. 2 с. 266 КУпАП під час проведення огляду поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучається до протоколу про адміністративне правопорушення.
Водночас, відеозапис з нагрудної бодікамери працівника поліції згідно положень статті 251 КУпАП є доказом в справі про адміністративне правопорушення, який містить певні фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) у відповідності до вимог статті 252 КУпАП зобов`язаний дослідити та оцінити докази, в даному конкретному випадку диск, на якому містяться відеозаписи з нагрудних бодікамер працівників поліції та відеореєстратора службового автомобіля.
Як вбачається з матеріалів справи, до протоколу про адміністративне правопорушення в якості доказу долученодиск з двома відеозаписами.
Під час дослідження в судовому засіданні диску, судом встановлено, що такий не є пошкодженим та на ньому містяться декілька відеофайлів, які доступні до перегляду.
На одному з дисків міститься відеозапис з фіксацією руху транспортного засобу «NissanQashqai», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 .Інший відеозапис містить запис з двох нагрудних камер поліцейських, якими зафіксовано зображення особи, надані ним пояснення, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціального приладу. 
Отже, суд уважає, що долучені до матеріалів справи відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції в цілому відображають усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення, та підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Дані відеозапису з нагрудних камер працівників поліції є належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити безпосередню обстановку, яка відбувається на місці, поведінку особи, ставлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом з явними ознаками сп`яніння та відмовився від проходження запропонованого працівниками поліції огляду на стан сп`яніння.
Дійсно, долучений до матеріалів справи відеозапис не є безперервним, однак, такий недолік не можна вважати істотним, оскільки відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Крім того, відеозапис, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення у справі, сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та підробки, тому є належним та допустимим доказом у справі. Доказів монтажу, редагування наданого запису з метою фальсифікації даних, зафіксованих на ньому, стороною захисту надано не було та судом на встановлено.
Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що дані відеозаписів, які долучені до матеріалів справи, є належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Отже, клопотання захисника Заборського О.В. про визнання доданих до справи відеозаписів неналежними доказами є безпідставним, оскільки судом встановлено, що відеозаписи відповідають вимогам Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18 грудня 2018 року, а відтак задоволенню не підлягає.
З викладеного, також слід вказати, що долученими до справи відеозаписами в повній мірі спростовано посилання сторони захисту про відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом, руху автомобіля, оскільки вказаним доказом зафіксовано рух автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , а також безпосереднє, неодноразове твердження про те, що він тільки припаркував автомобіль. Отже, самим ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції, до моменту початку огляду на місці вказано про керування ним автомобілем. 
Щодо тверджень сторони захисту про порушення поліцейським процедури проведення огляду водія, слід вказати, що з дослідженого у судовому засіданні відеозапису з нагрудних камер поліцейських, працівником поліції повідомлено водію встановлені ознаки стану сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та запропоновано пройти огляд на місці, від проходження якого ОСОБА_1 відмовився. 
Відповідно до п. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція): огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п. 3 Інструкції ознаками алкогольного сп`янінняє: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Слід зазначити, що законодавцем не встановлено жодної вимоги до працівників поліції надавати докази на підтвердження виявлених ознак сп`яніння. Більше того, поліцейський фактично виявляє ознаки стану сп`яніння у водія транспортного засобу у залежності від власного їх розуміння. 
Таким чином, заперечення сторони захисту встановлених у водія, уповноваженою особою, ознак алкогольного сп`яніння, не можуть слугувати підставою невинуватості особи та закриття провадження у справі.
При цьому, у судовому засіданні, відповідно до дослідженого судом відеозапису, встановлено відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що відповідно до п. 2.5 ПДР, є самостійним складом адміністративного правопорушення, за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП.
Отже доводи сторони захисту в цій частині не відповідають обставинам справи та судом не приймаються. 
Аналізуючи посилання сторони захисту щодо згоди ОСОБА_1 на проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, то, як встановлено з дослідженого відеозапису, після встановлення поліцейським ознак стану алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 , він один раз, серед тверджень про те, що лише припаркував автомобіль, вказав, що згоден пройти огляд на «ПНД», однак у подальшому, перебуваючи на місці, перед тим, як працівники поліції запропонували пройти огляд на місці на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, від проходження такого огляду відмовився, вказуючи, на те, що він транспортним засобом не керував, а керувала його жінка. Отже, з викладеного не вбачається згоди особи на проходження огляду на стан сп`яніння на місці або у медичному закладі. 
Таким чином, проаналізувавши наведені докази та дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є переконливими та достатніми, відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в матеріалах, що були повно та всебічно досліджені.
Приймаючи до уваги викладене, доходжу висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Відповідно до статей 23, 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховую характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, вважаю за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у вигляді штрафу в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.
Відповідно до вимог ст. 40 -1 КУпАП стягнути з особи, на яку накладено адміністративне стягнення судовий збір на користь держави. 
Керуючись ст. 130, ст.ст.40-1, 283, 284, 294, 303 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Строк виконання постанови в частині позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами рахувати з моменту вилучення посвідчення водія. 
Стягнути з ОСОБА_1 користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
Роз`яснити правопорушнику, що накладений за вчинення адміністративного правопорушення штраф вноситься в установу банку України.
У разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова буде надіслана для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження. 
Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Чечелівський районний суд міста Дніпра суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.
Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Суддя          Т.В. Безрук