справа № 369/13224/25 головуючий у суді І інстанції Мартиненко В.С.
провадження № 22-ц/824/6403/2026 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого судді Березовенко Р.В., 
суддів Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,
з участю секретаря Щавлінського С.Р. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Корнієнка Вадима Івановича на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 грудня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бессараб Анюти Миколаївни у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном,
В С Т А Н О В И В:
у липні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області зі скаргою на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бессараб Анюти Миколаївни, в якій просила:
визнати дії та бездіяльність державного виконавця Вишневого відділу ДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Бесараб А.М. у ВП №67667956 в частині винесення постанови державного виконавця Бесараб А.М. від 13 червня 2025 року про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_2 від 25 жовтня 2022 року неправомірними та протиправними;
визнати дії та бездіяльність в.о. начальника Вишневого відділу ДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Лазюк Д.М. в частині неналежного і несвоєчасного розгляду скарги стягувача ОСОБА_1 від 09-11 липня 2025 року, поданих у порядку ст. ст. 2 та 19 Закону України «Про виконавче провадження» щодо здійснення контролю за рішеннями, діями державного виконавця Вишневого відділу ДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Бесараб А.М. під час виконання виконавцем рішення суду у ВП НОМЕР_2, та нескасування постанови виконавця від 13 червня 2025 року про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні, оскільки вони є неправомірними та такими, що суперечать вимогам закону, через не вчинення належного, дієвого контролю за діями виконавця з боку начальника відділу ДВС, визнавши їх неправомірними та протиправними;
визнати постанову державного виконавця Вишневого відділу ДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Бесараб А.М. від 13 червня 2025 року про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_2 від 25 жовтня 2022 року незаконною та протиправною.
постанову державного виконавця Вишневого відділу ДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Бесараб А.М. від 13 червня 2025 року про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_2 від 25 жовтня 2022 року скасувати, як незаконну та протиправну;
зобов`язати в.о. начальника Вишневого відділу ДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) у порядку здійснення контролю за рішеннями, діями державного виконавця Вишневого відділу ДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Бесараб А.М. під час виконання виконавцем рішення суду у ВП НОМЕР_2 належним чином розглянути заяву / скаргу стягувача ОСОБА_1 від 09-11 липня 2025 року, подані на незаконну постанову виконавця від 13 червня 2025 року про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні та задовольнити їх вимоги.
В обґрунтування вказаних вимог послалася на те, що в провадженні державного виконавця Вишневого відділу ДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Бесараб А.М. перебуває ВП НОМЕР_2. У вказаному виконавчому провадженні державним виконавцем була винесена постанова про призначення експертизи. Проте вказана постанова порушує права стягувача, оскільки питання, запропоновані державним виконавцем на розгляд експерту, містять в собі дезінформацію. Стягувач зверталася до виконавця із відповідними зауваженнями, проте виконавець їх не врахував, а також не взяв до уваги висновки експертів, які були враховані судом під час розгляду справи по суті, а також висновок експерта, здійснений на замовлення стягувача. Вказане у сукупності призводить до затягування виконання судового рішення, а також до спотворення фактичних обставин справи. Крім того, державний виконавець не має повноважень призначати проведення експертизи. Відповідна скарга на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця була подана начальнику відділу, проте ним не розглянута.
Також стягувач вважає неприйнятними питаннями, які сформульовані державним виконавцем. Так, стягувач не погоджується з тим, що виконавець використав назву для об`єкта дослідження «господарська споруда», в той час, коли стягувач вважає, що вказана споруда, виготовлена з рухомих конструкцій та не має фундаменту, а отже продовжує бути тимчасовою рухомою спорудою. Крім того, стягувач вважає недоцільним питання: 11. яка кількість побутівок (тимчасові пересувні споруди) можуть перебувати на території земельної ділянки по АДРЕСА_1 в період здійснення будівельних робіт та чи передбачена така можливість Будівельним паспортом №80 від 20 лютого 2015 року? 13. чи перебувають споруди/будівлі, які розташовані на території земельної ділянки по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 ?
Боржник та його представник, державний виконавець заперечили проти задоволення скарги, пояснивши, що боржник вчинив певні дії на виконання судового рішення, в зв`язку з чим боржник вважає, що судове рішення ним виконане. Проте оскільки з цим не погоджується стягувач, державним виконавцем за клопотанням боржника була призначена відповідна експертиза.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 грудня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги.
Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 29 грудня 2025 року подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставин справи, які мають значення, просила скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 грудня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що місцевим судом неправильно зазначено номер виконавчого провадження у оскаржуваній ухвалі №67667956 замість правильного НОМЕР_2.
Вважає, що виконавець мав врахувати висновок експертів Київського НДІСЕ, які були враховані судами під час розгляду справи №369/1843/18 по суті.
Крім того, між боржником та стягувачем існують розбіжності щодо виконання судового рішення. ОСОБА_1 вважає, що рішення ОСОБА_2 не виконується взагалі, а державний виконавець в Акті від 19 травня 2025 року неправдиво вказав, що господарська будівля - нерухоме майно боржником знесені. З позиції стягувача, ОСОБА_2 рішення не виконує взагалі, а лише переносить з місця на місце рухоме майно.
Суд проігнорував порушення Вишневого ВДВС, який ігнорує судове рішення у справі №369/1843/18, не виконує його і потурає боржнику ОСОБА_2 у його невиконанні.
Місцевий суд не дослідив і не надав оцінки ухвалі Київського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року, якою зміст резолютивної частини судового рішення визнано чітким, зрозумілим, однозначним та таким, що не допускає подвійного трактування. А також, ухвалу Верховного Суду від 17 червня 2024 року, що рішення суду відповідачем не виконання, зокрема, не знесено господарську будівлю; Акт ДАБІ в Київській області від 19 червня 2014 року, що станом на 19 червня 2014 року ОСОБА_2 влаштував виробничу базу по виконанню лакофарбових робіт металевих конструкцій.
Відтак, всі надані стягувачкою докази, суд не описав, не врахував та не надав оцінку їм при ухваленні оскаржуваного судового рішення, а дійшов формального висновку про те, що державний виконавець має право виносити постанови про залучення нових експертів при виконанні ВП НОМЕР_2, а при цьому може ігнорувати державні експертні висновки, вже досліджені попередніми судами.
Також, не погодившись із ухвалою суду, адвокат Корнієнко Вадим Іванович, діючи в інтересах ОСОБА_1 08 січня 2026 року через систему Електронний Суд подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставин справи, які мають значення, просив скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 грудня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити.
Посилається на те, що станом на день оскарження постанови державного виконавця від 24 липня 2025 року як і станом на цей час рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області у виконавчому провадженні НОМЕР_2 від 25 жовтня 2022 року боржником ОСОБА_2 не виконане, виконавче провадження триває.
Адвокат Корнієнко В.В. в інтересах стягувачки неодноразово звертався до начальника ВДВС зі скаргами, зокрема 16 та 18 липня 2025 року. Однак, всі його скарги, запити та заяви подані як начальнику Вишневого ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) так і державному виконавцю Бесараб А.М. з 09 липня 2025 року по 24 липня 2025 року залишені без належного розгляду та без будь-якого реагування.
Вважає, що під час виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області у ВП НОМЕР_2 від 25 жовтня 2022 року державний виконавець Бесараб А.М. допустила неправомірні рішення, дії (бездіяльність), виконавчі дії, не вчинила виконавчі спрямовані на примусове виконання виконавчого документу виданого цим судом, примусові заходи/виконавчі дії виконавцем не проведені у повному обсязі та належним чином, резолютивна частина цього рішення суду не виконана, що свідчить про незаконність постанови про залучення приватного експерта у ВП НОМЕР_2 від 25 жовтня 2022 року від 13 червня 2025 року у цьому виконавчому провадженні та дає всі підстави для її скасування.
Разом із тим та всупереч приписам ст. ст. 2, 18, 28, 63 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець Бесараб А.М. не тільки не направляла стягувачу ОСОБА_1 постанову про залучення експерта у ВП НОМЕР_2 від 25 жовтня 2022 року, а і винесла її без врахування того, що відповідний висновок експерта КНІДСЕ вже був наданий стягувачем до цього провадження, а також не зважаючи на те, що ОСОБА_1 неодноразово зверталася до начальника Вишневого відділу ДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) та державного виконавця цього відділу Бесараб А.М. стосовно призначення цієї експертизи із гарантуванням оплати за її проведення, заявляла вимоги включення до постанови виконавця стосовно експертизи питань від стягувача, які повинні вирішуватися експертом.
З огляду на те, що постанова про залучення державним виконавцем БЕСАРАБ А.М. згідно постанови від 13 червня 2025 року приватного експерта у ВП НОМЕР_2 від 25 жовтня 2022 року винесена із чисельними порушеннями Закону України «Про виконавче провадження», прав і законних інтересів стягувача ОСОБА_1 , дії та бездіяльність державного виконавця Бесараб А.М. у цьому провадженні є неправомірними та такими, що безперечно дає всі підстави для її скасування, виходячи з відповідних правових підстав, належних і допустимих доказів та дійсних обставин справи.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 січня 2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Києво- Святошинського районного суду Київської області від 22 грудня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бессараб Анюти Миколаївни у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 лютого 2026 року поновлено строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Корнієнка Вадима Івановича на ухвалу Києво- Святошинського районного суду Київської області від 22 грудня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бессараб Анюти Миколаївни у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.
23 лютого 2026 року від державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бессараб А.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечила проти доводів апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 березня 2026 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.
Ухвалою Київського апеляційного суду постановленою на місці у судовому засіданні 07 квітня 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про долучення неспростовних доказів.
Ухвалою Київського апеляційного суду постановленою на місці у судовому засіданні 07 квітня 2026 року залишено без розгляду клопотання про дослідження доказів від 16 лютого 2026 року у зв`язку з ненаправленням його іншим учасникам справи в порядку ст. 183 ЦПК України.
Ухвалою Київського апеляційного суду постановленою на місці у судовому засіданні 07 квітня 2026 року залишено без розгляду клопотання про прийняття та дослідження висновку експерта від 16 лютого 2026 року у зв`язку з ненаправленням його іншим учасникам справи в порядку ст. 183 ЦПК України.
Ухвалою Київського апеляційного суду постановленою на місці у судовому засіданні 07 квітня 2026 року відмовлено у задоволенні усного клопотання ОСОБА_1 про долучення документів до справи.
У судовому засіданні апелянтка ОСОБА_1 доводи своєї апеляційної скарги та апеляційну скаргу свого представника підтримала та просила їх задовольнити.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Корнієнко Вадим Іванович доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та апеляційної скарги, поданої представником, підтримав та наполягав на їх задоволенні.
У судовому засіданні боржник ОСОБА_2 та його представниця - адвокатка Санамян Ольга Олегівна заперечили проти доводів апеляційних скарг, вважаючи оскаржувану ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою.
У судове засідання інші учасники справи не з`явилися, належним чином повідомлені про місце, час і дату розгляду справи в апеляційній інстанції, заяв та клопотань щодо неможливості розгляду справи без їх участі не надходило, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши думку учасників справи, які прибули у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бесараб А.М. перебуває на примусовому виконанні виконавчий лист, виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області у цивільній справі №369/1843/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, відповідно до якого боржник ОСОБА_2 зобов`язаний усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном ОСОБА_1 (земельною ділянкою та будинком за адресою: АДРЕСА_1 , створених діями ОСОБА_2 , власником суміжної земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 ), шляхом зобов`язання ОСОБА_2 , привести об`єкти забудови у відповідність до Будівельного паспорту №80, виданого 20 лютого 2015 року відділом містобудування і архітектури Києво-Святошинської райдержадміністрації з переліком вимог до забудови земельної ділянки та схеми забудови земельної ділянки, з урахуванням державного акту на землю №322240001002502-власник ОСОБА_2 , з висновком експертного дослідження Київського Науково-дослідного інституту судових експертиз №14783/17-42 від 30 серпня 2017 року, а саме: знесенням господарської будівлі, як об`єкта рухомого майна - самочинної забудови, знесенням огорожі, висотою 4,35 м з непрозорою частиною 2,7 м, що є грубим порушенням режиму інсоляції суміжної земельної ділянки та улаштуванням огорожі висотою 1,6 м, не менше 30% площі якої повинно бути прозорою (п. 5 вимог до забудови, Будпаспорт №80 від 20 лютого 2015 року), приведенням до норм мінімально допустимої відстані від об`єкта-господарської будівлі - до меж земельної ділянки - 4м, бо існуюча на сьогоднішній день відстань-1,27 м недопустима в зв`язку з високою пожежонебезпекою даної споруди (фарби, кисень та газ у балонах та інші горючі матеріали), знесенням промислових споруд з полегшених конструкцій в кількості 10 штук - вагони-битовки та навіси, як незареєстрованих та відсутніх в схемі забудови земельної ділянки Будівельного паспорта №80 від 20 лютого 2015 року, виданого відділом містобудування і архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації. Виконавче провадження НОМЕР_2. Стягувачем у вказаному виконавчому провадженні є ОСОБА_1 , боржником - ОСОБА_2 
19 травня 2025 року державний виконавець Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бесараб А.М. під час виконання вказаного виконавчого листа здійснила вихід за місцем виконання судового рішення та встановила, що господарська будівля, як об`єкт рухомого майна - самочинної забудови знесена. Огорожа висотою 4,35 м з непрозорою частиною 2,7 мм знесена та встановлена огорожа згідно з Будівельним паспортом висотою 1,6 м, з яких 30% площі прозора. Щодо норм мінімально допустимої відстані від об`єкта господарської будівлі до меж земельної ділянки станом на 19 травня 2025 року - 4,55 м, яка розташована згідно з планом Будівельного паспорту. Промислові споруди з полегшених конструкцій в кількості 10 шт. - вагони-битовки та навіси - незареєстровані та відсутні в схемі забудови земельної ділянки Будівельного паспорту знесені, про що було складено акт державного виконавця від 19 травня 2025 року.
Стягувач ОСОБА_1 виклала свої заперечення на висновки державного виконавця в акті, в яких зауважила, що надвірна будівля є тимчасовою спорудою та не знесена. Державний виконавець не врахувала висновок КНДІСЕ від 30 серпня 2017 року про те, що вказана споруда є промисловою, а не надвірною будівлею, має код 1271.9 - сільськогосподарського призначення та не має відношення до житлової забудови. Державний виконавець не звернула увагу на те, що вказану промислову споруду було зареєстровано під виглядом нерухомого майна, що може свідчити про підробку документів.
Постановою державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бесараб А.М. від 13 червня 2025 року для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, керуючись статтею 20 Закону України «Про виконавче провадження», вирішено призначити ОСОБА_3 , який має свідоцтво, видане 29 вересня 2000 року за №803 Центральною експертно-кваліфікованою комісією при Міністерстві юстиції України, експертом у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №369/1843/18, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області 21 жовтня 2022 року, зобов`язано експерта Черніна Я.О. надати відповідь на питання, а саме :
1. Чи відповідає відстань від об`єкта господарського блоку (№2 на схемі забудови), яка знаходиться на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 до існуючих будинків та споруд, а також - до меж земельної ділянки мінімально допустимій?
2. Яка відстань від об`єкта ( господарський блок - №2 на схемі забудови) та господарських за адресою: АДРЕСА_1 до правої, лівої та тильної меж та меж земельної ділянки?
3. Чи відноситься будівля господарського блоку (№2 на схемі забудови) будівля за адресою: АДРЕСА_1 до самочинної забудови?
4. Чи відповідають розміри господарського блоку (№2 на схемі забудови) за адресою: АДРЕСА_1 розмірам, зазначених у Будівельному паспорті №80 від 20 лютого 2015 року?
5. Чи можна вважати господарський блок (№2 на схемі забудови), який закріплений до фундаменту за адресою: АДРЕСА_1 нерухомим майном та чи відповідає така споруда вимогам/критеріям, що встановлені до нерухомого майна?
6. Чи порушені вимоги ДБН щодо розташування господарського блоку (№2 на схемі забудови) та огорожі по АДРЕСА_1 відносно інсоляції території суміжної земельної ділянки належної ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 )?
7. Що підпадає під категорію поняття "світопрозорості" частини огорожі?
8. Чи можна вважати огорожу висотою 1,6 метрів за адресою: АДРЕСА_1 , 30% з яких є абсолютно прозорою, такою, що відповідає вимогам до забудови земельної ділянки, відповідно до Будівельного паспорту №80 від 20 лютого 2015 року?
9. Чи можна вважати світлопрозорою частину огорожі за адресою: АДРЕСА_1 , ту частину, яка закрита сіткою (з будь-якого матеріалу)/металевим дротом/ами?
10. Чи відповідає огорожа, що знаходиться на земельній ділянці по АДРЕСА_1 вимогам Будівельного паспорту №80 від 20 лютого 2015 року?
11. Яка кількість побутівок (тимчасові пересувні споруди) можуть перебувати на території земельної ділянки по АДРЕСА_1 в період здійснення будівельних робіт та чи передбачена така можливість Будівельним паспортом №80 від 20 лютого 2015 року?
12. Чи перебувають на території земельної ділянки по АДРЕСА_1 побутівки (тимчасові споруди)?
13. Чи перебувають споруди/будівлі, які розташовані на території земельної ділянки по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 ?
В постанові також зазначено, що Вишневий ВДВС у Бучанському районі Київської області не заперечує щодо залучення спеціалістів-геодезистів. Виконавець попередив експерта ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків під час здійснення виконавчого провадження, надання завідомо неправдивого висновку під час здійснення виконавчого провадження.
Не погоджуючись із вказаною постановою стягувач оскаржила її 09 липня 2025 року до в.о начальника Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. 
Крім того, після заяви стягувача про залучення експертів державної експертної установи постановою державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бесараб А.М. від 22 серпня 2025 року для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, керуючись статтею 20 Закону України «Про виконавче провадження», вирішено доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз надати висновок щодо виконання (часткового виконання) рішення суду, а саме чи усунуті перешкоди у користуванні та розпорядженні майном ОСОБА_1 (земельною ділянкою та будинком за адресою: АДРЕСА_1 , створених діями ОСОБА_2 , власником суміжної земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 ), шляхом зобов`язання ОСОБА_2 , привести об`єкти забудови у відповідність до Будівельного паспорту №80, виданого 20 лютого 2015 року відділом містобудування і архітектури Києво-Святошинської райдержадміністрації з переліком вимог до забудови земельної ділянки та схеми забудови земельної ділянки, з урахуванням державного акту на землю №322240001002502-власник ОСОБА_2 , з висновком експертного дослідження Київського Науково-дослідного інституту судових експертиз №14783/17-42 від 30 серпня 2017 року, а саме: знесенням господарської будівлі, як об`єкта рухомого майна - самочинної забудови, знесенням огорожі, висотою 4,35 м з непрозорою частиною 2,7 м, що є грубим порушенням режиму інсоляції суміжної земельної ділянки та улаштуванням огорожі висотою 1,6 м, не менше 30% площі якої повинно бути прозорою (п.5 вимог до забудови, Будпаспорт №80 від 20 лютого 2015 року), приведенням до норм мінімально допустимої відстані від об`єкта-господарської будівлі - до меж земельної ділянки - 4м, бо існуюча на сьогоднішній день відстань-1,27 м недопустима в зв`язку з високою пожежонебезпекою даної споруди (фарби, кисень та газ у балонах та інші горючі матеріали), знесенням промислових споруд з полегшених конструкцій в кількості 10 штук - вагони-битовки та навіси, як незареєстрованих та відсутніх в схемі забудови земельної ділянки Будівельного паспорта №80 від 20 лютого 2015 року, виданого відділом містобудування і архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації. У разі, якщо рішення суду не виконано, вказати в якій саме частині рішення суду не виконано боржником.
Відмовляючи у задоволенні скарги, місцевий суд виходив з того, що державним виконавцем оскаржувану постанову було прийнято відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право заявника не було порушено. Державний виконавець мав повноваження для залучення експерта для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, та зважаючи на те, що сторони мають розбіжності з приводу того, чи виконане судове рішення у повному обсязі, державний виконавець правомірно призначив проведення судової будівельно-технічної експертизи. Прийняття такого рішення є дискреційним повноваженням виконавця. Судом не встановлено, що самі питання та їх формулювання порушують права стягувача. Від того, як державний виконавець назвав у своїй постанові об`єкт дослідження не має залежати висновок експерта, який є фахівцем у відповідній галузі знань та має навести формулювання, що відповідають об`єкту дослідження. Своєю чергою, у разі якщо державний виконавець на підставі висновку експерта винесе постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, і така постанова порушуватиме права стягувача, вона може бути оскаржена заявником. Довід про те, що до матеріалів виконавчого провадження вже долучений висновок експерта, виконаний за заявою стягувача, не спростовує висновки суду, адже питання, які ставилися перед експертом під час експертного дослідження і питання, які поставив державний виконавець є різними. Оскільки судом не встановлені підстави для скасування постанови державного виконавця про призначення відповідної експертизи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання в цій частині неправомірною бездіяльність начальника відповідного відділу державної виконавчої служби.
На думку апеляційного суду, висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
За пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець під час здійснення професійної діяльності керується принципом верховенства права та діє виключно відповідно до закону.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження здійснюється, зокрема, з дотриманням принципів верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності.
Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін.
Як вказано у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Глоба проти України» № 15729/07 від 05.07.2012, пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
В частині третій вказаної статті визначено перелік прав, якими наділений виконавець під час здійснення виконавчого провадження, та, відповідно, якими може скористатися для виконання рішення, крім іншого, залучати в установленому порядку залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.
Відповідно до пункту 8 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна (майнових прав) - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання, а також у разі потреби - перекладача.
У постанові про призначення експерта або спеціаліста, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, перекладача зазначаються питання, на які ці особи повинні надати письмовий висновок (звіт), або з якої мови слід здійснити переклад, або вид та характеристика майна, яке необхідно ідентифікувати, оцінити тощо, строки здійснення відповідних дій.
У постанові обов`язково зазначається попередження про відповідальність експерту: за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків під час здійснення виконавчого провадження, надання завідомо неправдивого висновку під час здійснення виконавчого провадження.
З вищевикладеного вбачається, що законодавство надає державному виконавцю значний обсяг повноважень для забезпечення основного завдання - виконання судового рішення. У такий спосіб права державного виконавця мають кореспондуватися з його обов`язками вжити вичерпних заходів у виконавчому провадженні.
За обставинами цієї справи на примусовому виконанні у державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бесараб А.М. перебуває виконавче провадження НОМЕР_2 за виконавчим листом, виданим 21 жовтня 2022 року у справі №369/1843/18 відповідно до якого боржник ОСОБА_2 зобов`язаний усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном ОСОБА_1 (земельною ділянкою та будинком за адресою: АДРЕСА_1 , створених діями ОСОБА_2 , власником суміжної земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 ), шляхом зобов`язання ОСОБА_2 , привести об`єкти забудови у відповідність до Будівельного паспорту №80, виданого 20 лютого 2015 року відділом містобудування і архітектури Києво-Святошинської райдержадміністрації з переліком вимог до забудови земельної ділянки та схеми забудови земельної ділянки, з урахуванням державного акту на землю №322240001002502 - власник ОСОБА_2 , з висновком експертного дослідження Київського Науково-дослідного інституту судових експертиз №14783/17-42 від 30 серпня 2017 року, а саме: знесенням господарської будівлі, як об`єкта рухомого майна - самочинної забудови, знесенням огорожі, висотою 4,35 м з непрозорою частиною 2,7 м, що є грубим порушенням режиму інсоляції суміжної земельної ділянки та улаштуванням огорожі висотою 1,6 м, не менше 30% площі якої повинно бути прозорою (п. 5 вимог до забудови, Будпаспорт №80 від 20 лютого 2015 року), приведенням до норм мінімально допустимої відстані від об`єкта-господарської будівлі - до меж земельної ділянки - 4м, бо існуюча на сьогоднішній день відстань-1,27 м недопустима в зв`язку з високою пожежонебезпекою даної споруди (фарби, кисень та газ у балонах та інші горючі матеріали), знесенням промислових споруд з полегшених конструкцій в кількості 10 штук - вагони-битовки та навіси, як незареєстрованих та відсутніх в схемі забудови земельної ділянки Будівельного паспорта №80 від 20 лютого 2015 року, виданого відділом містобудування і архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації. Виконавче провадження НОМЕР_2.
Виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 встановлено та у Акті державного виконавця від 19 травня 2025 року зафіксовано, що господарська будівля як об`єкт рухомого майна - самочинної забудови знесена. Огорожа висотою 4,35 м. з непрозорою частиною 2,3 м. знесена та встановлена огорожа згідно Будівельного паспорта висотою 1,6 м. з яких 30% площі прозора. Щодо норм мінімально допустимої відстані від об`єкта - господарювання будівлі до меж земельної ділянки станом на 19 травня 2025 року - 4,55 м., яка розташована згідно плану Будівельного паспорту. Промислові споруди з полегшених конструкцій - в кількості 10 шт. - вагони битовки та навіси, як незареєстрованих та відсутніх в схемі забудови земельної ділянки Будівельного паспорта № НОМЕР_1 знесені.
Стягувач ОСОБА_1 виклала свої заперечення на висновки державного виконавця в акті, в яких зауважила, що надвірна будівля є тимчасовою спорудою та не знесена. Державний виконавець не врахувала висновок КНДІСЕ від 30 серпня 2017 року про те, що вказана споруда є промисловою, а не надвірною будівлею, має код 1271.9 - сільськогосподарського призначення та не має відношення до житлової забудови. Державний виконавець не звернула увагу на те, що вказану промислову споруду було зареєстровано під виглядом нерухомого майна, що може свідчити про підробку документів.
Наведене свідчить про незгоду стягувача з тим, що боржник ОСОБА_2 виконав рішення у справі №369/1843/18.
Колегія суддів звертає увагу, що резолютивна частина рішення у справі №369/1843/18 у частині його виконання містить відсилання до Будівельного паспорту №80 від 20 лютого 2015 року, виданого відділом містобудування і архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації і висновку експертного дослідження КНДІСЕ №14783/17-42 від 30 серпня 2017 року та передбачає вчинення боржником дій щодо приведення об`єкту забудови у його відповідність. В той же час, Закон України «Про виконавче провадження» не встановлює вимог для державного виконавця щодо наявності будівельної чи будь-якої іншої окрім юридичної, освіти. Наведене свідчить, що за такого формулювання резолютивної частини рішення, яка є предметом примусового виконання, з метою його виконання саме у спосіб та в порядку, які ним встановлені, необхідні спеціальні знання у будівельно-технічній сфері.
Місцевий суд правомірно не враховував під час ухвалення оскаржуваної ухвали висновки експертів, які були підготовлені під час розгляду справи №369/1843/18, адже вони складені на час їх подання, та відповідно, не є актуальними на час вчинення виконавчих дій. З аналогічних підстав не свідчить про сталість в існуванні конструкцій Акт ДАБІ в Київській області від 19 червня 2014 року, який засвідчив обставини 10-літньої давнини.
В той же час, проведення експертизи у виконавчому провадженні є необхідним і вмотивованим станом на 2025 рік, у т.ч. з метою визначення чи дійсно вчинені боржником ОСОБА_2 дії щодо приведення об`єкту забудови у його відповідність свідчать про ухилення від виконання судового рішення, та не відповідають Будівельному паспорту №80 від 20 лютого 2015 року з урахуванням у необхідній частині висновку експертного дослідження КНДІСЕ №14783/17-42 від 30 серпня 2017 року.
Ані стягувачка ані її представник не є спеціалістами у будівельно-технічній сфері, а тому, обґрунтовано, що державний виконавець не уповноважений здійснювати виконавчі дії лише з підстав їх незгоди з тим, що, на їх думку, рішення боржником не виконується.
Щодо посилань ОСОБА_1 на наявність у оскаржуваній ухвалі описок, колегія суддів зазначає, що їх усунення можливо в порядку ст. 269 ЦПК України та не впливає на її законність.
За таких обставин, суд першої інстанції, не встановивши факту неправомірності дій приватного виконавця, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні вимог скарги щодо скасування постанови про призначення експертизи.
Оскільки судом не встановлені підстави для скасування постанови державного виконавця про призначення експертизи, відсутні підстави і для визнання в цій частині неправомірною бездіяльність начальника відповідного відділу державної виконавчої служби.
Інші доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, порушення судом норм процесуального та матеріального права при її постановленні, на переконання апеляційного суду, також не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи, а зводяться виключно до власного тлумачення законодавства апелянтом.
Ухвалюючи судове рішення, крім іншого, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Згідно ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу, а судове рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції не підлягає скасуванню, як така, що постановлена з додержанням вимог закону.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Корнієнка Вадима Івановича - залишити без задоволення.
Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 грудня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 10 квітня 2026 року.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова