Справа № 386/2478/25 
Провадження № 2-а/386/50/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року селище Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області в складі
головуючого судді Гут Ю. О.
з участю: секретаря судового засідання Корніцької Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду адміністративну справу за позовною заявою Молот Єлизавети Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:
Молот Є.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 через систему «Електронний суд»29.12.2025 звернулась до суду з позовною заявою до  ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення
Просила скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № R205873 від 18.11.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, згідно з якою на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було накладено адміністративний штраф в сумі 8500 грн. просила провадження в справі закрити та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.
Позов обґрунтовує тим, що 17 листопада 2025 року ОСОБА_1 подав через електронний застосунок Резерв + (кабінет військовозобов`язаного) особисту заяву про визнання вини до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою зняття відмітки розшуку органами ТЦК та СП. 18.11.2025 була винесена постанова № R205873 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП. За змістом даної постанови було виявлено, що ОСОБА_1 не прибув за повісткою у дату та місце визначені у даній повістці. Сама повістка не зазначається, як і докази її направлення. Таким чином, з моменту подачі заяви до поліції про розшук ОСОБА_1 (05.07.2025 до моменту подачі особистої заяви про визнання вини ( 27.11.2024 рік) пройшли всі строки притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст. 38 КУпАП, де зазначається, що адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Фактично працівникам ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено факт неприбуття з моменту подання працівниками ТЦК та СП повідомлення до органів поліції про доставлення особи до них. Тому відлік 3місячного терміну, яким визначається в ст. 38 КУпАП почався з 27.11.2024 року – оскільки це є дата виявлення адміністративного правовпорушення. Проте, зі змісту постанови № R205873 від 18.11.2025 року стає зрозумілим, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 порушуючи норми чинного законодавства вирішує застосувати санкцію ч.3 ст. 210-1 не враховуючи положення статей 38, 247 КУпАП та визначає в регулятивній частині постанови ІНФОРМАЦІЯ_3 зазначається, що санкцією за вчинене адміністративне правопорушення є штраф у розмірі 17.000 грн. який необхідно сплатити протягом 30 днів. У разі сплати через 10 днів з дня набрання постанови законної сили розмір штрафу буде складати 50 відсотків від максимального розміру штрафу, тобто 8500 грн. Відповідно до статті 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення начальник ТЦК та СП зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Таким чином, враховуючи обставини справи та подачу заяви Позивача про визнання вини, начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 повинна бути винесена постанова, про винуватість особи, але з урахуванням строків притягнення до адміністративної відповідальності без накладання адміністративного стягнення. Тобто стягнення та визнання вини особи у адміністративному правопорушення в даному випадку не дорівнюють один одному. Позивач визнає вчинене адміністративне правопорушення, та не оскаржує його. Проте невірне застосування санкції статті 210-1 та положень ст. 38, 247 КУпАП є явним порушенням законодавства та неможливим правовій державі. Постанову про притягнення до адміністративної відповідальності №R205873 від 18.11.2025 було винесено 18.11.2025. Згідно її змісту постанова набрала законної сили протягом 10 днів з дня її винесення -28.11.2025. На електронну пошту постанова про притягнення до адміністративної відповідальності Позивачу нічого не надходило. В електронному кабінеті прийшов лише номер та дата постанови, без її змісту та опису обставин. Тобто і копія постанови в електронний кабінет військовозобов`язаного також не надходила. Фактично ознайомитись з постановою №R205873 від 18.11.2025 та отримати її копію Позивач зміг після отримання представником ОСОБА_2 копії документів. Проте навіть постанова, яка отримана Позивачем не може вважати належною копію, оскільки не містить ані печатки установи яка її винесла, ані підпису уповноваженої особи. Докази отримання документів та направлення запиту долучаються до справи. Поштовий лист від відповідача отриманий 23.12.2025 згідно трекінг номер від Укрпошта. Таким чином, на підставі вище наведеного, Позивач не міг раніше звернутись до суду за захистом порушених прав, оскільки не мав копії постанови для її оскарження та фактично ознайомився з нею після отримання її своїм представником.
02.01.2026 ухвалою суду в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті. 
08.01.2026 через систему «Електронний суд» представник відповідача надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що  ІНФОРМАЦІЯ_4 категорично не погоджується з заявленими позовними вимогами, адміністративний позов не визнає в повному обсязі та по суті заявлених позовних вимог може заперечити наступне.
Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 від 18.11.2025 №R205873 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.2101 КУпАП та накладено штраф в сумі 17 тис. гривень.У постанові від 18.11.2025 зазначено: Дата надходження від особи заяви, в якій вона зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності: 17.11.2025. Спосіб надходження заяви: через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста. Короткий зміст заяви: повідомлення про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з порушенням правил військового обліку (законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію).
За результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів встановлено, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені у повістці (ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, «ПОСТАНОВИВ» - накласти на громадянина ОСОБА_1 штраф у сумі 1700.00 грн.
Позивач ОСОБА_1 не згоден з постановою, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.
17.11.2025 позивач подав через застосунок Резерв+ особисту заяву про визнання вини до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою зняття відмітки про розшук органами ТЦК та СП.
18.11.2025 була винесена постанова №R205873 у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Тобто з моменту подачі заяви до поліції про розшук ОСОБА_1 до моменту подачі особистої заяви про визнання вини пройшли всі строки притягнення до адміністративної відповідальності, передбачені статтею 38 КУпАП, де зазначається, що адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом 3 місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Відповідно, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.
Щодо обставин притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. За даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів було встановлено, що ОСОБА_1 через систему АІТС «Оберіг» було сформовано та направлено через Укрпошту за адресою місця його реєстрації: АДРЕСА_1 , повістку №938930 про виклик о 14.00 годині 16.11.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних. В адміністративному провадженні міститься повістка №938930, сформована ЄДРПВР АІТС «Оберіг», опис вкладення до рекомендованого поштового відправлення, довідка про причини повернення з відміткою «Адресат відсутній за місцем проживання», якими підтверджується факт виклику ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 о 14.00 годині 16.11.2024 та належного оповіщення. Військовозобов`язаний ОСОБА_1 , будучи завчасно належним чином оповіщеним, не прибув на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 , у встановлений 3-денний термін не повідомив про наявність поважних причин своєї неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб, та в подальшому також не прибув на виклик у строк, що не перевищує 7 календарних днів, чим порушив вимоги п.24, 34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, ч.1, ч. 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», під час дії особливого періоду.
Адреса у повістці збігається з адресою місця проживання та реєстрації ОСОБА_1 , даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також у його позовній заяві. 
Інформація про порушення в ЄДРПВР «Оберіг» формується автоматично і подається для розшуку до органів Національної поліції шляхом електронної взаємодії між реєстрами та базами даних.
У пункті 21 Порядку 560 чітко зазначено, що однією з причин виклику за повісткою може бути – «для уточнення персональних даних». В будь-якому разі обов`язок з`являтись за повісткою передбачено і Порядком 560 і Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Всі ці норми наведено у тексті відзиву. 
Як слідує із позовної заяви, ОСОБА_1 дізнався про наявність порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, отримавши відповідну інформацію через застосунок Резерв+ (електронний кабінет військовозобов`язаного).
17.11.2025 ОСОБА_1 через електронний кабінет військовозобов`язаного подав заяву про визнання вини у вчиненому адміністративному правопорушенні з метою зняття відмітки про розшук ТЦК та СП. 
18.11.2025 постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_4 . ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.2101 КУпАП та накладено штраф в сумі 17 тис. гривень (найменший розмір в межах санкції відповідної частини вказаної статті).
Після подання позивачем заяви про визнання вини постанова про накладення на нього адміністративного стягнення була сформована автоматично Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів, про що свідчить наданий Реєстром номер. 
Порядок формування постанови про адміністративне стягнення для Реєстру «Оберіг» включає електронну взаємодію між ТЦК та СП (Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки) та державними реєстрами, де постанова, складена за правилами КУпАП (Кодекс України про адміністративні правопорушення), містить дані особи та правопорушення, а після набрання чинності (протягом 10 днів без апеляції) може передаватися для примусового виконання або внесення до цифрових систем.
Інформація про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та номер постанови відразу направлено позивачу в електронний кабінет військовозобов`язаного (Резерв+) шляхом електронної взаємодії між реєстрами та базами даних, що не заперечується позивачем.
Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП доведена і його притягнуто до адміністративної відповідальності у відповідності до чинного законодавства, а його твердження про безпідставне притягнення спростовується фактичними даними, які містяться в матеріалах адміністративного провадження і наведені у тексті відзиву та долученими матеріалами. 
Щодо строків притягнення до адміністративної відповідальності, то згідно ч.7 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Днем вчинення правопорушення, пов`язаного з неявкою на виклик до ТЦК та СП є кінець періоду, коли ним не вчинені дії, які він повинен був вчинити, тобто починаючи з 16.11.2024 року та впродовж 10 днів, протягом яких він повинен був з`явитись, в разі попередньої наявності поважних причин для неявки, тобто закінчуючи 27.11.2024 року, як і зазначено у витягу з Реєстру «Оберіг», який формує цю інформацію автоматично. 
Тобто, кінцевою датою можливості притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , враховуючи строки давності, є 26.11.2025 року.
В теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. 
При цьому, неявка на виклик за повісткою не носить характер триваючого правопорушення, а є одноактним і вичерпується фактом неприбуття до певного місця у вказані час і дату. З цього часу порушення вважається вчиненим і має характер закінченого. Відповідно, воно не може бути в подальшому виявлене, а виявленою може бути особа, яка його вчинила, в разі самостійного прибуття чи доставки працівниками ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Обов`язок явки за повісткою після неприбуття впродовж 10 днів з дня, на яку особа викликалась до ТЦК та СП не продовжується в часі. В подальшому військовозобов`язаний не зобов`язаний прибувати за цією повісткою, оскільки в його діях вже наявний склад адміністративного правопорушення. Для забезпечення його подальшого прибуття до ТЦК та СП виникає необхідність повторного надсилання повістки. 
Тому, в даному випадку строк давності притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення даного правопорушення військовозобов`язаним ОСОБА_1 закінчується через рік після його вчинення, тобто 26.11.2025 року, а його притягнуто 18.11.2025 року, тобто в межах встановлених строків.
Підсумовуючи викладене, підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 немає. 
Просив прийняти відзив ІНФОРМАЦІЯ_1 до розгляду та врахувати під час прийняття рішення у справі. У задоволенні позовних вимог про скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210- 1 КУпАП, відмовити в повному обсязі.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилисяся, представник позивача 28.01.2026 надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяви про розгляд справи у їх відсутність суду не надавав.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи,за умови що його належним чином повідомлено про дату,час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Дослідивши письмові докази, аналізуючи в сукупності наявні у справі докази, відзив на позовну заяву, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.
Згідно ч.3 ст.79 КАС України відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву. 
Відповідач надав суду відзив на позовну заяву разом з доказами.
Суд вважає, що справу можливо розглянути за наявними доказами наданими позивачем та відповідачем.
Судом встановлено, що 18.11.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 винесено постанову №R205873 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП 9за наявності наданої особою заяви, в якій вона зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності, якою на підставі заяви ОСОБА_1 від 17.11.202, в якій він вказав, що не оспорює допущене порушення та згоден на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності та яка надіслана через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, встановлено, що за результатами виявлення відомостей та реєстрової інформації ЄДР призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці , чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. 
Вказаною постановою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КпАП України та накладено штраф у розмірі 17000 грн. 
Відповідно до довідки Резерв+ сформованої 11.11.2025 ОСОБА_1 є військовозобов`язаний, відстрочка відсутня поставлений на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 (Благовіщенське), ВОС-957032, номер в реєстрі Оберіг 160220247629852000032, квартирно-експлуатаційної служби, днювальний, дата уточнення даних 02.07.2025. Причина звернення до НАЦПОЛІЦІЇ не прибув за повісткою до ТЦК та СП, дата звернення 27.11.2024.
Судом встановлено, що на адресу позивача засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням була надіслана повістка №938930, в якій було зазначено про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 (Благовіщенське) 16.11.2024 о 14 год.00 хв. для уточнення даних, яка сформована 01.11.2024.
З матеріалів справи вбачається, що позивач був належним чином повідомлений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Вказана повістка №938930 надіслана засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням № 0610202717031 на адресу позивача: АДРЕСА_1 , що вказана ним в Резерв+.
Згідно довідки Укрпошта про причини повернення, вказане поштове відправлення повернуто у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою.
З огляду на положення норм права, позивач, яка особа, яка перебуває на військовому обліку, будучі військовозобов`язаною особою, будучі належним чином оповіщеним про виклик до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 у дату на час зазначені в повістці.
Судом з матеріалів справи встановлено, що у зв`язку із неявкою позивача за викликом у дату та місце зазначені в повістці, у установленому порядку було направлено 27.11.2024 до Національної поліції звернення №Е224422 шляхом електронної інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів та єдиною інформаційною системою МВС для доставлення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення.
Вказані обставини підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (АІТС "Оберіг") про порушення ВО Чернеги А.С., які надані відповідачем разом із відзивом на адміністративний позов, а також позивачем разом з позовом.
Також дані не оспорюються позивачем та не потребують доказування, оскільки позивач в позові стверджує, що визнає вчинене адміністративне правопорушення та не оскаржує його, а також 17.11.2025 ОСОБА_1 через електронний кабінет військовозобов`язаного подав заяву про визнання вини у вчиненому адміністративному правопорушенні з метою зняття відмітки про розшук ТЦК та СП, в якій вказано що він згоден на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності.
Після подання позивачем заяви про визнання вини постанова про накладення на нього адміністративного стягнення була сформована автоматично Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів, про що свідчить наданий Реєстром номер. 
Порядок формування постанови про адміністративне стягнення для Реєстру «Оберіг» включає електронну взаємодію між ТЦК та СП (Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки) та державними реєстрами, де постанова, складена за правилами КУпАП (Кодекс України про адміністративні правопорушення), містить дані особи та правопорушення, а після набрання чинності (протягом 10 днів без апеляції) може передаватися для примусового виконання або внесення до цифрових систем.
Інформація про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та номер постанови відразу направлено позивачу в електронний кабінет військовозобов`язаного (Резерв+) шляхом електронної взаємодії між реєстрами та базами даних, що не заперечується позивачем.
Судом встановлено, що днем вчинення правопорушення, пов`язаного з неявкою на виклик до ТЦК та СП є день, коли ним не вчинені дії, які він повинен був вчинити того дня - з`явитися до 2-го відділення ТЦК та СП, тобто починаючи з 16.11.2024 та впродовж 10 днів, протягом яких він повинен був з`явитись, в разі попередньої наявності поважних причин для неявки, тобто закінчуючи 27.11.2024, як і зазначено у витягу з Реєстру «Оберіг», який формує цю інформацію автоматично.
Тому, в даному випадку строк давності притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вчинення даного правопорушення ОСОБА_1 закінчується через рік після його вчинення, а саме – 26.11.2025.
Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.2101 КУпАП доведена і його притягнуто до адміністративної відповідальності у відповідності до чинного законодавства, а його твердження про порушення норм чинного законодавства при винесенні постанови та застосування до нього санкції ч. 3 ст. 210 -3 КУпАп та неврахування норм ст.ст. 38, 247 КУпАП безпідставне, спростовується фактичними даними, які містяться в матеріалах адміністративного провадження та в наданих до позову доказів. 
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Стаття 7 КУпАП визначає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно із ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
З урахуванням викладеного, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення) повинне бути належним чином зафіксоване.
Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон України № 2232-ХІІ).
Відповідно до положень ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до ст.210-1 КпАП України адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Частиною 3 ст. 210-1 КпАП України передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.
Відповідно до ч. 9 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Приймаючи постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, відповідач виходив з того, що позивач є належним чином оповіщеним про дату, час та місце виклику до ІНФОРМАЦІЯ_3 надав заяву через за стосунок Резев + особисту заяву про визнання вини з метою зняття відмітки про розшук органами ТЦК та СП в якій погодився на притягнення його до відповідальності за його відсутності. Тому дана постанова відповідно до норм чинного законодавства була сформована автоматично Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів, про що свідчить наданий Реєстром номер. 
Враховуючи викладене, оцінивши наведені позивачем доводи на підтвердження заявлених позовних вимог та наведені відповідачем доводи на підтвердження своїх заперечень, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 18.11.2025; доказів, які б спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було, а судом таких обставин не встановлено.
А тому, оскаржувана постанова підлягає залишенню без змін, а позовна заява без задоволення.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи відмову в позові, судові витрати відповідно до ст. 139 КАС України слід покласти на позивача.
Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 72-77, 139, 241-246, 286 КАС України, суд -
ухвалив:
Залишити без задоволення позовну заяву Молот Єлизавети Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.
Залишити без змін постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч 3 ст. 210-1 КУпАП №R205873,постановленої 18 лисопада 2025 начальником  ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Судові витрати в розмірі 605 грн 60 коп. покласти на позивача.
Місце проживання позивача ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 .
Місцезнаходження відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 : АДРЕСА_3 ;ЄДРПОУ НОМЕР_2 .
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Гут Ю. О.