Справа № 127/2240/26
Провадження № 2-о/127/52/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2026 року	місто Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Сичука М.М.,
за участю секретаря судового засідання Коровай А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи Калинівської міської ради про встановлення факту спільного проживання,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту постійного спільного проживання разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини.
Заява подана в порядку окремого провадження та обґрунтована тим, що ОСОБА_2 була власником земельної ділянки площею 0,0520 га, розташованої на території Сальницької сільської ради Вінницького району Вінницької області, з цільовим призначенням для ведення садівництва, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим 27 вересня 1995 року.
Заявник зазначає, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09 липня 2021 року, після чого відкрилась спадщина на належне їй майно.
Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру від 13 січня 2026 року спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась.
Як зазначено у заяві, на момент смерті спадкодавця заявник постійно проживала разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом № 282 від 12 грудня 2025 року, складеним за участю свідків.
Заявник посилається на те, що вона є дочкою померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження, відповідно до якого її батьками зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Також у заяві зазначено, що 09 жовтня 1976 року між заявником та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб, який 07 червня 1994 року розірвано, а 09 липня 1996 року укладено повторно, що підтверджується відповідними актовими записами цивільного стану.
Заявник вказує, що державним нотаріусом Другої Вінницької державної нотаріальної контори листом від 03 грудня 2025 року роз`яснено неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю підтвердження факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини та неподанням заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк.
У зв`язку із зазначеним заявник вважає, що встановлення факту її постійного проживання разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини має юридичне значення, оскільки є необхідним для оформлення спадкових прав на майно померлої.
З огляду на викладене, заявник просить суд встановити факт постійного спільного проживання разом із ОСОБА_2 на момент її смерті.
Представник заявника – адвокат Путілін Є.В. в судовому засіданні вимоги викладені в заяві підтримав, посилаючись на вищезазначені обставини, просили заяву задоволити.
Представник заінтересованої особи Калинівська міська рада в судове засідання не з`явився, судом здійснено належне повідомлення про дату час та місце розгляду справи, будь-яких заяв та заперечень щодо поданої заяви на адресу суду не надійшло.
У судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які повідомили суду, що їм відомо про те, що заявник ОСОБА_1 постійно проживала разом із ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі на час її смерті.
На виконання ухвали суду від 02.03.2026 року у справі № 127/2240/26 до суду надійшла відповідь Другої Вінницької державної нотаріальної контори, підписана державним нотаріусом Сікорською Лілією Анатоліївною, згідно з якою за даними Спадкового реєстру та алфавітних книг обліку спадкових справ за 2021–2026 роки спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначеною нотаріальною конторою не заводилась.
Суд, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази, в їх сукупності, покази свідків, вважає, що заяву слід задоволити, виходячи з наступного:
Згідно з ст.15 ЦК України,кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно доч.1 ст. 293 ЦПК України,окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод чи інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Для заявника встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини , має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати його право на прийняття спадщини у встановленому законом порядку.
Згідно з ч.1ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України,спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з ст. 1268 ЦК України,спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до змісту заяви та наданих матеріалів, заявник обґрунтовує вимоги необхідністю встановлення факту постійного спільного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 на момент її смерті, що має юридичне значення для оформлення спадкових прав.
Згідно зі свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входить земельна ділянка площею 0,0520 га, розташована на території Сальницької сільської ради Вінницького району Вінницької області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 27 вересня 1995 року.
Згідно з витягом зі Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась, що свідчить про відсутність нотаріально оформленого прийняття спадщини та необхідність судового захисту прав заявника шляхом встановлення юридичного факту.
Факт родинних відносин між заявником та спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження, відповідно до якого ОСОБА_2 є матір`ю заявника ОСОБА_1 .
Обставини спільного проживання заявника із спадкодавцем підтверджуються актом № 282 від 12 грудня 2025 року, складеним за участю представників та свідків, у якому зазначено, що на момент смерті спадкодавець проживала разом із заявником за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, у судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які повідомили суду, що їм відомо про спільне проживання заявника зі спадкодавцем за вказаною адресою, у тому числі на момент смерті ОСОБА_2 . Показання свідків є узгодженими між собою, не містять суперечностей та відповідають іншим матеріалам справи.
Суд також враховує відповідь Другої Вінницької державної нотаріальної контори, згідно з якою спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась, що узгоджується з доводами заявника щодо необхідності судового встановлення факту, який має юридичне значення.
Оцінюючи подані докази в сукупності, суд виходить із того, що вони є належними та допустимими, взаємно узгодженими та такими, що в сукупності підтверджують обставину постійного спільного проживання заявника зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини.
Відповідно до ч.1,6 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.
В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013).
Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.
Відповідно до п. 2Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.
У п. 23 вищевказаної Постанови вказано, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.
У ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.
Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.
За змістом пунктів 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року№296/5, в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.
Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з місцем реєстрації спадкодавця, а відповідно до ст. 1221 ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання останнього, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку.
При цьому, відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч.3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.02.2018 у справі № 633/344/16-ц.
З огляду на викладене, виходячи з інтересів осіб щодо захисту їх права на спадкування, зважаючи на те, що заявник не має іншої можливості, окрім в судовому порядку, встановити факт його постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога її законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.
Встановлення факту постійного проживання ОСОБА_7 зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини після смерті останнього, надасть змогу заявнику реалізувати своє право на оформлення спадщини після смерті матері ОСОБА_2 у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
На підставі викладеного, ст.ст. 15,16, 29, 1216-1218, 1221 ЦК України, керуючись статтями 258, 259, 263-265, 315, 319, 352-355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 на момент її смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасники справи:
Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;
Заінтересована особа: Калинівської міської ради, місцезнаходження: вул. Нестерчука, 47, м. Калинівка, ЄДРПОУ 04326106.
Повний текст рішення суду складено 17.04.2026.

Суддя: