Справа №521/19063/25
Провадження №2-а/521/19/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року м. Одеса
Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі: 
головуючого судді Тополевої Ю.В., 
за участю секретаря Онуфрієнко К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, –

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Хаджибейського районного суду міста Одеси із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, в якому просив скасувати постанову №10755 по справі про адміністративне правопорушення від 06.06.2025 року, складену тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Позов обґрунтований наступними обставинами.
Постановою №10755 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 06.06.2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у сумі 17000,00 грн., за неприбуття за викликом до ТЦК та СП у строк та місце зазначені в повістці, без надання повідомлення про причини неявки, шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів під час мобілізації в умовах особливого періоду. Про існування вказаної постанови ОСОБА_1 дізнався 23.10.2025 року, одночасно з відкриттям виконавчого провадження ВП №7922718 та блокуванням банківських рахунків. Разом із цим, представник позивача зазначає, що 04.06.2025 року ОСОБА_1 особисто відвідав ІНФОРМАЦІЯ_3 , де було складено протокол №10961 та повідомлено останньому про наявність у нього штрафу за порушення військового обліку. Зазначає, що того ж дня ОСОБА_1 сплатив 50% штрафу за протоколом №10961. Як зазначає представник ОСОБА_1 , ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Вказує, що ОСОБА_1 у період винесення відповідної постанови виконав покладений на нього обов`язок та сплатив штраф, що підтверджується наявною квитанцією із зазначенням відповідного призначення платежу. Відтак, повторне винесення постанови про накладення адміністративного стягнення за те саме правопорушення через декілька днів після фактичної сплати штрафу є не лише безпідставним, але й таким, що суперечить основоположним конституційним засадам, принципам правової визначеності та одноразовості притягнення до відповідальності за одне діяння, а відтак – підлягає скасуванню.
06 січня 2026 року представник ІНФОРМАЦІЯ_1 подав до суду відзив із запереченнями щодо позову. Обґрунтовуючи свої доводи зазначив, що 12.03.2025 року групою оповіщення №1 Дільниці оповіщення Хаджибейського району м. Одеси, відповідно до розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 від 04.03.2025 року №4198, здійснено оповіщення військовозобов`язаних та резервістів (за списком) про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 19.03.2025 року о 9-00 за адресою: АДРЕСА_1 . За результатом оповіщення складено акт, згідно якого здійснено оповіщення, у тому числі, ОСОБА_1 (п. 22 Акту). У зазначений строк позивач не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 04.06.2025 року начальник групи бронювання ІНФОРМАЦІЯ_4 майор ОСОБА_3 склала протокол № 10691 про адміністративне правопорушення про те, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , допустив порушення вимог п. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме неприбуття за викликом до ТЦК та СП у строк та місце зазначені в повістці, без надання повідомлення про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів під час мобілізації в умовах особливого періоду. Зазначений протокол позивач підписав без пояснень. 06.06.2025 року тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 полковник ОСОБА_4 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , задеклароване / зареєстроване місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 , місце роботи та посада: тимчасово не працює, документ, що посвідчує особу: паспорт громадянина України № НОМЕР_1 від 12.02.2020, ідентифікаційний код: НОМЕР_2 , установив, що у матеріалах справи про адміністративне правопорушення громадянина ОСОБА_1 , наявні докази, що ним допущено порушення вимог п. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме неприбуття за викликом до ТЦК та СП у строк та місце зазначені в повістці, без надання повідомлення про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів під час мобілізації в умовах особливого періоду.
06 січня 2026 року представником позивача були надані письмові пояснення, в яких зазначив, що дійсно, позивач підписав відповідний протокол та сплатив накладений штраф, що підтверджується копією квитанції про сплату штрафу, долученою до позовної заяви, натомість жодних заперечень у відзиві щодо наданої квитанції, а також щодо не отримання коштів не зазначено. Вказав, що призначення платежу повністю відповідає даті складання протоколу та його номеру. Зазначену квитанцію ОСОБА_1 особисто у день сплати штрафу подав до ІНФОРМАЦІЯ_6 , після чого неодноразово оформлював та продовжував відстрочку від призову.
ОСОБА_1 та його представник у відкрите судове засідання не з`явились, будучи повідомленими належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Заперечень щодо розгляду справи за їх відсутності не подавали.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 у відкрите судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Заперечень щодо розгляду справи за його відсутності не подавав.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 3 КАС України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно ст. 6 КАС України суд, при вирішенні справи керується, принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. 
Згідно ч.ч. 1-2ст. 9 КАС України суд, розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Так, відповідно до приписів ч. 3 ст. 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу зобов`язані з`явитися, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях. У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_7 .
12.03.2025 року групою оповіщення №1 Дільниці оповіщення Хаджибейського району м. Одеси, відповідно до розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 від 04.03.2025 №4198, здійснено оповіщення військовозобов`язаних та резервістів (за списком) про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 19.03.2025 о 9-00 за адресою: АДРЕСА_1 . За результатом оповіщення складено акт, згідно якого здійснено оповіщення, у тому числі, ОСОБА_1 (п.22 Акту).
Встановлено, що у зазначений строк позивач не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказані обставини ОСОБА_1 не заперечуються.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
Статтею 268 КУпАП передбачено, щ о особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
04.06.2025 року начальником групи бронювання ІНФОРМАЦІЯ_4 майором ОСОБА_5 , в присутності ОСОБА_1 було складено протокол № 10691 про адміністративне правопорушення.
Відповідно до вказаного протоколу вбачається, що 04.06.2025 року об 11:16 год. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлено, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , допустив порушення вимог п. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме неприбуття за викликом до ТЦК та СП у строк та місце зазначені в повістці, без надання повідомлення про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів під час мобілізації в умовах особливого періоду.
Згідно ст. 279-9 КУпАП у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, але не пізніше дня розгляду справи про таке адміністративне правопорушення, особа може звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України, в якому вона перебуває на обліку, із заявою, в якій особа зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності. Зазначена заява подається особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, особисто в письмовій формі або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.
Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, начальник Служби мобілізації та територіальної оборони, регіонального органу Служби безпеки України, посадова особа уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України протягом трьох днів після отримання такої заяви зобов`язані перевірити викладені у ній фактичні дані про визнання особою правопорушення та надання нею згоди на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності і з дотриманням вимог статей 247, 280, 283 цього Кодексу винести постанову по справі, у тому числі без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У постанові про накладення адміністративного стягнення керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, начальник Служби мобілізації та територіальної оборони, регіонального органу Служби безпеки України, посадова особа уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України визначають розмір штрафу на рівні мінімального розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (частиною статті) цього Кодексу за вчинення такого правопорушення.
Як зазначає представник позивача, останній не оспорював допущене порушення та був згідний на притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 210-1 КУпАП.
З цього приводу, суд вважає за необхідне зазначити, що Верховний Суд України у справі №177/525/17 наголосив, що сам факт визнання особою вини не є достатнім доказом правомірності рішення суб?єкта владних повноважень без наявності інших належних і допустимих доказів. Відповідач зобов?язаний довести правомірність винесеного ним рішення, і така відповідальність не знімається навіть у разі згоди особи з порушенням.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 73 КУпАП належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 73 КУпАП суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відтак, суд не приймає наданий представником ІНФОРМАЦІЯ_2 Акт від 12.03.2025 року про проведення оповіщення, в тому числі ОСОБА_1 , як належний доказ оповіщення позивача про необхідність з`явитись 19.03.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки доказів про направлення у визначений законом спосіб повістки та її отримання позивачем, зокрема рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, опису вкладення поштового відправлення тощо матеріали справи не містять. 
При цьому, доводи представника ОСОБА_1 про те, що останній не отримував жодних викликів для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_8 стороною відповідача жодним належним та допустимим доказом не спростовано.
Як стверджує представник позивача, 04.06.2025 року ОСОБА_1 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_8 було повідомлено, про наявність у нього штрафу за порушення правил військового обліку, у зв`язку із чим останній сплатив 50% розміру штрафу (8500,00 грн.) за складеним протоколом №10961.
В матеріалах справи наявна платіжна інструкція № 0.0.4395356067.1 від 04.06.2025 року на суму 8500,00 грн., рахунок отримувача: НОМЕР_3 із призначенням платежу: Адміністративні штрафи та інші санкції Протокол №10961, ОСОБА_1 .
Доказів на спростовання факту перерахування позивачем вказаних коштів та їх отримання відповідачем, останнім надано не було.
Статтею 283 КУпАП передбачено, щ о розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Так, з Постанови №10755 від 06.06.2025 року вбачається, що тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 полковник ОСОБА_4 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , задеклароване / зареєстроване місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 , місце роботи та посада: тимчасово не працює, документ, що посвідчує особу: паспорт громадянина України № НОМЕР_1 від 12.02.2020, ідентифікаційний код: НОМЕР_2 , установив, що у матеріалах справи про адміністративне правопорушення громадянина ОСОБА_1 , наявні докази, що ним допущено порушення вимог п. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме неприбуття за викликом до ТЦК та СП у строк та місце зазначені в повістці, без надання повідомлення про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів під час мобілізації в умовах особливого періоду.
Вказаною постановою накладено на ОСОБА_1 штраф у розмірі 17000,00 грн. із зазначенням реквізитів отримувача: НОМЕР_3 та роз`яснено, що відповідно до ст. 308 КУпАП постанова вважається виконаною, у разі сплати протягом десяти календарних днів з дня набрання постановою законної сили, не менше ніж 50 відсотків розміру штрафу.
Статтею 300-3 КУпАП визначено, що у разі якщо постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення, передбачене статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, винесена в порядку, передбаченому статтею 279-9 цього Кодексу, та особа протягом десяти календарних днів з дня набрання такою постановою законної сили сплатила не менше ніж 50 відсотків розміру штрафу за постановою про накладення адміністративного стягнення, така постанова вважається виконаною.
У разі несплати штрафу особою, яка вчинила правопорушення, передбачене статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, протягом 30 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення така постанова підлягає примусовому виконанню.
Однак, як встановлено вище, при розгляді справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 сплатив штраф у розмір не менше ніж 50 відсотків розміру штрафу (8500,00 грн.), тому в силу ст. 300-3 КУпАП вказана постанова є такою, що виконана, а тому зверненню до примусового виконання не підлягає.
При цьому, в порушення вказаних норм, оскаржену постанову було пред`явлено до примусового виконання.
Відповідно до статті 61 Конституція України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Зазначене положення закріплює принцип non bis in idem, який виключає можливість повторного притягнення особи до відповідальності за тотожні фактичні обставини.
Згідно зі статтями 283–284 Кодекс України про адміністративні правопорушення, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення виноситься постанова, яка після набрання законної сили є обов`язковою до виконання. Виконання постанови про накладення адміністративного стягнення (зокрема сплата штрафу) свідчить про реалізацію державою права на притягнення особи до відповідальності за конкретне правопорушення та завершення відповідного провадження.
У випадку, коли особа вже притягнута до адміністративної відповідальності та штраф сплачено, повторне ініціювання провадження щодо тих самих обставин є порушенням конституційного принципу недопустимості подвійного притягнення до відповідальності та принципу правової визначеності.
Крім того, відповідно до статті 4 Протоколу №7 до Європейська конвенція з прав людини та практики Європейський суд з прав людини, повторне провадження є неприпустимим, якщо воно стосується тих самих фактів, за які особу вже було остаточно притягнуто до відповідальності.
Отже, суд погоджується з доводами представника позивача, що за наявності фактичного виконання постанови (сплати штрафу), відсутні правові підстави для повторного притягнення особи до адміністративної відповідальності за ті самі фактичні обставини, в даному випадку повторного стягнення штрафу за одне і те саме правопорушення.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Згідно з ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).
Відповідно до статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи, що в ході розгляду справи відповідачем, на якого у даному випадку покладено обов`язок щодо доказування, не доведено правомірності прийнятого стосовно позивача рішення, в тому числі порядку його виконання, суд дійшов висновку про необхідність скасування постанови із закриттям провадження в справі про адміністративні правопорушення.
Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивачем під час звернення до суду сплачено судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року по справі №543/775/17 (провадження № 11-1287апп18) встановлено, що в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень ст. ст. 287, 288 КУпАП, як в інших справах, які розглядаються судом у порядку адміністративного позовного провадження, слід застосувати ст. ст. 2-5 Закону України «Про судовий збір», як і пільг за подання позовної заяви у цих правовідносинах не передбачають. З огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення, він складає за подання такої позовної заяви 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на положення статей 132, 139 КАС України, з урахуванням сплати позивачем судового збору за подання даного позову до суду та задоволення позовних вимог позивача, на користь останнього підлягають відшкодуванню понесені ним витрати по сплаті судового збору, у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення. 
Керуючись ст. ст. 2, 5 - 9, 72 - 77, 90, 210, 243-246, 250, 251, 286 КАС України, суд –

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення – задовольнити.
Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 за № R261862 від 19.12.2025 р. по справі про адміністративне правопорушення, про притягнення ОСОБА_7 до відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення – закрити.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 , за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривні 60 копійок.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя         Ю.В. Тополева