ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" лютого 2026 р. Справа №909/1006/25
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді О.С. Скрипчук 
суддів О.В. Зварич
Н.М. Кравчук
розглянувши матеріали апеляційної скарги Івано-Франківського обласного центру зайнятості б/н від 10.11.2025 (вх. № 01-05/3285/25 від 10.11.2025)
на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 21.10.2025 (м.Івано-Франківськ, суддя Горпиняк І.Є)
у справі № 909/1006/25
за позовом: Івано-Франківського обласного центру зайнятості
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Мишак і Партнери» 
про: стягнення 34 001, 99 грн.
ВСТАНОВИВ:
Івано-Франківський обласний центр зайнятості звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мишак і Партнери» про стягнення коштів мікрогранту в сумі 34 001,99 грн у зв`язку з їх нецільовим використанням. 
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 21.10.2025 у задоволенні позовних вимог Івано-Франківського обласного центру зайнятості до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мишак і Партнери" про стягнення 34 001,99 грн відмовлено повністю.
Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, 10.11.2025, через систему “Електронний суд”, Івано-Франківський обласний центр зайнятості подав до суду апеляційну скаргу б/н від 10.11.2025 (вх.№ 01-05/3285/25 від 10.11.2025), в якій скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 21.10.2025 року у справі №909/1006/25 та ухвалити нове рішення, яким позовні задоволити повністю.
Відповідачем через систему «Електронний суд» було подано відзив на апеляційну скаргу б/н від 09.12.2025 (вх.№01-04/9331/25 від 09.12.2025) у якому він просить залишити апеляційну скаргу Івано-Франківського обласного центру зайнятості без задоволення, а рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 21.10.2025 у справі №909/1006/25 – без змін. 
За вимогами частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до п.10 ч.3 ст.2 ГПК України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте, розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, №4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, №№32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07 від 15.03.2012).
Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Фактичні обставини справи.
08.07.2022 Мишак Віталій Іванович (директор ТОВ "Мишак і Партнери") звернувся через Єдиний державний вебпортал електронних послуг "Дія" із заявою № 732CHR щодо отримання мікрогранту на розвиток власної справи на умовах Порядку надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2022 №738 (далі - Порядок № 738).
За бізнес-планом ТОВ "Мишак і Партнери" сума запиту на мікрогрант склала 249 000,00 грн для діяльності столярної майстерні, зокрема кошти планувалось витратити на:
- закупівлю обладнання: токарний станок 15000 грн; електроінструмент 13 000 грн; цвяхи, саморізи 2 000 грн;
- техсировину: дошка 150 000 грн; відходи 20 000 грн; епоксидна смола 30 000 грн; віск 9000 грн
- оренда приміщення на 2 міс. 10 000 грн.
При цьому, обов`язковою умовою договору мікрогранту є створення протягом шести місяців з дня зарахування коштів робочих місць залежно від розміру мікрогранту та працевлаштування на них двох осіб на строк не менш як 24 місяці протягом трирічного строку реалізації проекту.
10.08.2022 ТОВ "Мишак і Партнери" в особі директора Мишака Віталія Івановича подало через АТ "Державний ощадний банк України" заяву про приєднання до договору про надання мікрогранту.
Наказом Міністерства економіки України від 06.07.2022 № 1969 затверджено форму договору про надання мікрогранту, який є договором приєднання у розумінні ст. 634 Цивільного кодексу України і може бути укладений лише шляхом приєднання отримувача до всіх його умов в цілому шляхом надання другою стороною заяви про приєднання до умов цього договору в порядку, передбаченому цим договором, який укладається між Державним центром зайнятості та суб`єктом господарювання, щодо якого прийнято рішення про надання мікрогранту.
Умовами договору про надання мікрогранту, затвердженого Наказом Міністерства економіки України від 06.07.2022 № 1969 передбачено:
- обов`язковою умовою є створення отримувачем протягом строку дії цього договору робочих місць залежно від розміру мікрогранту відповідно до умов Порядку, кількість яких визначається з урахуванням бізнес-плану та рішення ДЦЗ про надання мікрогранту і зазначається у заяві про приєднання (п. 1 розділу V договору).
- мікрогрант надається для покриття таких напрямів витрат: 1) придбання обладнання, необхідного для провадження господарської діяльності отримувачем, яке не підлягає відчуженню до виконання умов цього договору (крім випадків відчуження внаслідок звернення стягнення на нього уповноваженим банком відповідно до договору застави); 2) закупівля сировини та матеріалів; 3) орендна плата за нежитлове приміщення (якщо така орендна плата становить не більше 25 відсотків розміру мікрогранту); 4) лізинг обладнання (крім автомобілів, мотоциклів та транспортних засобів особистого користування) (п. 2 розділу V договору);
- конкретні цілі використання коштів мікрогранту з переліку, визначеного пунктом 2 розділу V цього Договору, зазначаються отримувачем в бізнес-плані. Використання коштів мікрогранту на покриття інших витрат забороняється (п. 3 розділу V договору);
- отримувач має право: 1) на реалізацію бізнес-плану за рахунок коштів мікрогранту відповідно до умов Порядку, цього договору; 2) в процесі реалізації бізнес-плану використовувати кошти мікрогранту в строк визначений пунктом 2 розділу ІV цього договору для покриття напрямків витрат, визначених у бізнес-плані відповідно до пункту 3 розділу V цього договору (п. 1 розділу VI договору);
- отримувач зобов`язується: 1) використати кошти мікрогранту для реалізації бізнес-плану на умовах, визначених Порядком та цим договором; 2) виконати обов`язкову умову; 3) не використовувати кошти мікрогранту на цілі, відмінні від тих, які визначені у бізнес-плані відповідно до пункту 3 розділу V цього договору (п. 2 розділу VI договору).
У п. 7 розділу VII договору "Відповідальність сторін" встановлено, що у разі неможливості встановлення факту цільового використання або встановлення факту нецільового використання мікрогранту за результатами здійснення ДЦЗ моніторингу та контролю за додержанням умов цього договору, витрачені кошти мікрогранту протягом одного місяця повертаються отримувачем до Уповноваженого банку.
20.09.2022 сума мікрогранту в розмірі 249 000,00 грн зарахована на рахунок ТОВ "Мишак і партнери", що підтверджується випискою по рахунку.
З метою реалізації Порядку надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2022 №738 "Деякі питання надання грантів бізнесу" та згідно з пунктом 21 цього Порядку проведено моніторинговий візит щодо дотримання умов договору про надання мігрогранту за період з 01.04.2023 по 30.06.2023, за результатами якого складено Акт № 197 моніторингового візиту дотримання умов договору про надання мікрогранту від 21.08.2023.
Зі змісту вказаного акта вбачається, що під час моніторингового візиту щодо умов дотримання Договору про надання мікрогранту було виявлено зазначені в акті обставини використання гранту не за цільовим призначенням, а саме:
- за статтею витрат "дошка" згідно запланованих у бізнес-плані 150 000,00 грн, по факту витрачено 149 850,00 грн (виявлено зменшення вартості предмета договору на 150,00 грн);
- за статтею витрат "відходи меблевого виробництва" згідно запланованих у бізнес-плані 20 000,00 грн, по факту витрачено 20 150,00 грн (виявлено збільшення вартості предмета договору на суму 150,00 грн);
- за статтею витрат "токарний станок" згідно запланованих у бізнес-плані 15 000,00 грн, здійснено купівлю пили торцовочної та електрорубанка на суму 14 999,94 грн (виявлено недотримання умов договору щодо предмета закупівлі);
- за статтею витрат "оренда" згідно запланованих у бізнес-плані 10 000,00 грн, здійснено купівлю полірувальної машини, стрічкової шліфмашини та стрічок шліфувальних на суму 9 999,16 грн (виявлено недотримання умов договору щодо предмета закупівлі);
- за статтею витрат "епоксидна смола", віск згідно запланованих у бізнес-плані 39 000 грн, вказано про доцільність цільового використання коштів мікрогранту на суму 39 000 грн;
- придбано шуруп універсальний на суму 2,89 грн про що не зазначено в статтях витрат поданого бізнес-плану.
Викладені в акті обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи договором поставки № 11-2 від 14.11.2022 з видатковими накладними № ТР 11-01-2 від 11.01.2023 на суму 149 850,00 грн та № ТР-11-01-1 від 11.01.2023 на суму 20 150,00 грн; договором поставки № 17-01 від 17.01.2023 з видатковою накладною № 117 від 17.01.2023; договором купівлі-продажу № 03/11 від 21.11.2022 з видатковими накладними № Рнк/IV-0028216 від 25.11.2022 на суму 12998,00 грн; № РНК/IV-00011 № 36 від 13.01.2023 на суму 14999,94 грн; № Рнк/IV-0001613 від 19.01.2023 на загальну суму 9999,16 грн; № Рнк/IV-0006465 від 08.03.2023 на суму 2,89 грн.
У зв`язку з встановленням факту нецільового використання мікрогранту, директор Івано-Франківського обласного центру зайнятості 04.12.2023 за вих. № 2993-10/30-23 посилаючись на приписи пунктів 20, 21 Порядку, направив на адресу ТОВ "Мишак і Партнери" претензійну вимогу про необхідність повернення протягом одного місяця коштів мікрогранту в сумі 34 001,99 грн на спеціальний рахунок, відкритий в АТ "Ощадбанк".
Враховуючи, що відповідач кошти в добровільному порядку не відшкодував, позивач, посилаючись на нецільове використання мікрогранту на суму 34001,99 грн, звернувся до суду з позовом про повернення вказаної суми в примусовому порядку.
При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.
Спірні правовідносини між сторонами врегульовані Законом України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні" та Порядком надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2022 № 738 "Деякі питання надання грантів бізнесу" (далі - Порядок).
Відповідно до статті 12 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності.
Згідно з частиною третьою статті 16 ГК України підстави та порядок застосування засобів державної підтримки суб`єктів господарювання визначаються законом.
За змістом статті 48 ГК України з метою створення сприятливих організаційних та економічних умов для розвитку підприємництва органи влади на умовах і в порядку, передбачених законом, зокрема, сприяють підприємцям в організації матеріально-технічного забезпечення, подають підприємцям інші види допомоги.
Держава сприяє розвитку малого підприємництва, створює необхідні умови для цього. Зокрема, відповідно до ч.1 ст.3 Закону України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні", метою державної політики у сфері розвитку малого і середнього підприємництва в Україні є: 1) створення сприятливих умов для розвитку малого і середнього підприємництва; 2) забезпечення розвитку суб`єктів малого і середнього підприємництва з метою формування конкурентного середовища та підвищення рівня їх конкурентоспроможності; 3) стимулювання інвестиційної та інноваційної активності суб`єктів малого і середнього підприємництва; 4) сприяння провадженню суб`єктами малого і середнього підприємництва діяльності щодо просування вироблених ними товарів (робіт, послуг), результатів інтелектуальної діяльності на внутрішній і зовнішній ринки; 5) забезпечення зайнятості населення шляхом підтримки підприємницької ініціативи громадян.
Частинами 1, 2 ст.12 Закону України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні" визначено, що державна підтримка надається суб`єктам малого і середнього підприємництва, які відповідають критеріям, встановленим частиною третьою статті 55 Господарського кодексу України. Державна підтримка передбачає формування програм, в яких визначається механізм цієї підтримки. Програми державної підтримки розробляються та впроваджуються спеціально уповноваженим органом у сфері розвитку малого і середнього підприємництва із залученням інших центральних органів виконавчої влади та громадських організацій, що представляють інтереси суб`єктів малого і середнього підприємництва. Державні програми підтримки затверджуються Кабінетом Міністрів України в установленому законом порядку.
Відповідно до п. 17 Порядку, рішення про надання мікрогранту приймається Державним центром зайнятості протягом 15 робочих днів з дня кінцевого строку подання заяв на основі інформації уповноваженого банку, яка включає результати перевірки ділової репутації отримувача та відомостей, зазначених у заяві, а також оцінку співбесіди з отримувачем, проведеної регіональними центрами зайнятості. Порядок обміну та передачі документів між уповноваженим банком та Державним центром зайнятості визначається договором про взаємодію.
Згідно з п. 8 Порядку, Заяву на отримання мікрогранту подають, зокрема, отримувачі: юридичні особи, засновниками яких є тільки фізичні особи - громадяни України;
Для отримання мікрогранту отримувач укладає договір мікрогранту. У договорі мікрогранту обов`язково зазначаються цілі використання мікрогранту з переліку, визначеного пунктом 5 цього Порядку, умови, невиконання або неналежне виконання яких може призвести до повернення отримувачем отриманих коштів (п. 20 Порядку).
Форма договору про надання мікрогранту затверджена наказом Міністерства економіки України від 06.07.2022 №1969 "Про затвердження Порядку проведення оцінювання заяв, критеріїв оцінювання та необхідної кількості балів (оцінки) для прийняття Державним центром зайнятості рішень про надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, форми бізнес-плану, форми договору про надання мікрогранту, а також кінцевих строків подання заяв та граничної суми мікрогрантів".
У своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає про те, що надані відповідачеві кошті мікрогранту витрачені з грубим порушенням умов Порядку, як от замість оренди, яка виділена окремим напрямком витрат у п. 5 Порядку, закуплено полірувальну машину, стрічкову шліфомашину і т.д., теж саме апелянт зазначає і про токарний станок, замість якого закуплено плиту торцовочну та електрорубанок та покликається на абзаци 3, 4, 5, 7 п.24 Порядку, зазначаючи, що у разі збільшення вартості предмета договору та/або зміни цільового призначення, про це має бути повідомлено Державний центр зайнятості та банк і внесено зміни до бізнес-плану. 
Такі твердження скаржника колегія суддів вважає необгрунтованими, та відхиляє їх з урахуванням наступного. 
У апеляційній скарзі бракує чіткої аргументації, у чому саме полягає нецільове використання коштів мікрогранту. Що стосується тверджень позивача про закупівлю відповідачем обладнання не передбаченого бізнес-планом – пили торцовочної та електрорубанка, то слід зазначити, що придбання зазначеного, вказаного у бізнес плані обладнання, а саме токарного станка, є альтернативною заміною, оскільки і те і інше обладнання призначене для деревообробки, а такі видатки відповідають напрямку витрат «Закупівля обладнання», «Електроінструмент», визначеного бізнес-планом та п. 2 розділу V договору. 
Вказівка в обгрунтуванні статей витрат у бізнес-плані на приблизний перелік та ціну необхідного обладнання і меблів, не підміняє собою загальні напрями витрат та не означає, що саме ці речі та саме за таку ціну буде закуплено. Порядок не вимагає отримувача гранту мати документи, що підтверджують точну ціну придбання того чи іншого майна станом на час складання бізнес-плану.
Згідно п. 21 Порядку (чинного на час ухвалення рішення) не вважається нецільовим використанням коштів мікрогранту: зміна моделі, марки, кількості, вартості предметів закупівлі, якщо такі предмети закупівлі за своїм функціональним призначенням є аналогічними за значеннями у бізнес-плані, та відповідають напрямам витрат, визначеним пунктом 5 цього Порядку.
Доводи апеляційної скарги про нецільове використання коштів мікрогранту зводяться до незначних невідповідностей фактично закупленого обладнання і сировини з вказаними у бізнес-плані, і є формальним. Враховуючи виконання обов`язкової умови, використання коштів мікрогранту на ті статті витрат, які були передбачені у бізнес-плані та визначені Порядком і договором, нецільове використання суми мукрогранту не знаходить свого підтвердження, а факт використання коштів мікрогранту відповідачем для створення власного бізнесу, та у ході розвитку цього бізнесу. 
Апелянтом також не надані докази того, що спрямування відповідачем залишків в різницях цін закупівлі на придбання обладнання за іншими статтями витрат в межах бізнес-плану негативно вплинула на досягнення та реалізацію визначених бізнес-планом цілей. 
Скаржник покликається на абзац 3, 4, 5, 7 п. 24 Порядку, зазначаючи, що у разі збільшення вартості предмета договору та/або зміни цільовоо призначення, про це має бути повідомлено Державний центр зайнятості та банк і внесено зміни до бізнес-плану. Однак, у відповідача не було зміни цільового призначення, а вартість предмета договору з постачальниками (продавцями) також не збільшувалась. Отже, покликання апелянта на п. 24 Положення є безпідставними. 
Відповідно статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору.
10.08.2022 між сторонами укладено договір про надання мікрогранту. Цей договір є договором приєднання в розумінні статті 634 Цивільного кодексу України і може бути укладений лише шляхом приєднання отримувача до всіх його умов в цілому шляхом надання АТ "Ощадбанк" Заяви про приєднання до умов цього договору в порядку, передбаченому цим договором (далі - договір), який укладається між Державним центром зайнятості з однієї сторони та суб`єктом господарювання з іншої сторони, щодо якого ДЦЗ прийняв рішення про надання мікрогранту та який приєднався до умов цього договору у визначеному в ньому порядку, які спільно іменуються як сторони, а кожний окремо як сторона.
При укладанні цього договору ДЦЗ діє на виконання договору про взаємодію, укладеного між Міністерством економіки України, ДЦЗ та АТ "Ощадбанк" (далі - договір про взаємодію) та Порядку.
Згідно п. 1 - п. 4 розділу IV договору використання коштів мікрогранту здійснюється за цільовим призначенням, яке обумовлене умовами його надання, визначається бізнес-планом та повинно відповідати цілям, визначеним у бізнес-плані відповідно до пункту 3 розділу V цього договору. Отримувач використовує кошти мікрогранту за цільовим призначенням протягом шести місяців з дати його отримання (зарахування на рахунок отримувача). Отримувач реалізує бізнес-план протягом строку, визначеного в ньому. Для використання коштів мікрогранту та оплати ними витрат отримувача, що відповідають цільовому призначенню мікрогранту, визначеному у бізнес-плані відповідно до пункту 3 розділу V цього договору та передбаченому бізнес-планом, отримувач подає до Уповноваженого банку рахунок-фактуру (рахунок, квитанція, накладна тощо) та договір, укладений між отримувачем і постачальником (продавцем) обладнання, сировини та матеріалів тощо. На підставі документів, зазначених в абзаці першому цього пункту, Уповноважений банк забезпечує проведення операції з оплати витрат, які відповідають цільовому призначенню мікрогранту та бізнес-плану.
Згідно п. 5 розділу IV договору у разі збільшення вартості предмета договору, укладеного отримувачем з постачальником (продавцем), може бути проведена доплата суми коштів у межах граничного розміру отриманого мікрогранту. У такому випадку отримувач згідно з вимогами Порядку вносить відповідні зміни до бізнес-плану, надсилає його на погодження до Уповноваженого банку та до відповідного регіонального центру зайнятості. Відповідні зміни викладаються в додатковій угоді до цього договору. Оплата витрат може бути проведена декільком постачальникам (продавцям) у межах граничного розміру мікрогранту.
Відповідач, подаючи бізнес-план, просив надати йому мікрогрант в сумі 249 000,00 грн. Напрямками використання грантових коштів відповідачем у бізнес-плані було зазначено перелік та ціну статей витрат суми гранту: закупівля обладнання на загальну суму 30 000,00 грн (токарний станок на суму 15 000,00 грн, електроінструмент 13 000,00 грн, цвяхи, саморізи на 2 000,00 грн); тех. сировина на загальну суму 170 000,00 грн (дошка - 150 000,00 грн, відходи - 20 000,00 грн); епоксидна смола 30 000,00 грн; віск 9000,00 грн, а також на оренду приміщення - 10 000,00 грн.
Відповідно до п. п. 21 та 24 Порядку, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, у разі неможливості встановлення факту або встановлення факту нецільового використання мікрогранту під час моніторингу та контролю за додержанням умов договору мікрогранту, який здійснюється центром зайнятості, витрачені кошти протягом одного місяця повертаються отримувачем до уповноваженого банку, який протягом п`яти робочих днів повертає зазначені кошти на рахунок Мінекономіки, відкритий в Казначействі, для подальшого їх перерахування до Державного бюджету України в установленому порядку. Неповернуті отримувачем кошти стягуються з нього відповідно до вимог законодавства.
У разі несвоєчасного та/або неповного виконання пунктів 20 і 21 цього Порядку сума мікрогранту вважається заборгованістю, стягнення якої здійснюється Державним центром зайнятості та/або регіональним центром зайнятості у судовому порядку.
Тоді як у разі збільшення вартості предмета договору з постачальником (продавцем) може бути проведена доплата суми коштів у межах граничного розміру мікрогранту отримувача згідно з рішенням про надання мікрогранту. У такому випадку отримувач вносить відповідні зміни до бізнес-плану, надсилає його на погодження до уповноваженого банку та відповідного регіонального центру зайнятості. Відповідні зміни викладаються в додатковій угоді до цього договору.
Як вбачається із Порядку та п. 2 розділу V договору, на момент подання заяви відповідачем було визначено наступні напрями: придбання обладнання, необхідного для провадження господарської діяльності отримувачем, яке не підлягає відчуженню до виконання умов договору про надання мікрогранту на створення або розвиток власного бізнесу (крім випадків відчуження внаслідок звернення стягнення на нього уповноваженим банком відповідно до договору застави); закупівля сировини, матеріалів, товарів та послуг, пов`язаних з реалізацією бізнес-плану; орендна плата за нежитлове приміщення.
Згідно із п.п. 1, 3 п. 2 розділу VІ договору отримувач зобов`язується використати кошти мікрогранту для реалізації бізнес-плану на умовах, визначених Порядком та цим договором; не використовувати кошти мікрогранту на цілі відмінні від тих, які визначені у бізнес-плані відповідно до п. 3 розділу V цього договору.
Постановою КМУ від 26 квітня 2024 р. № 491 внесено зміни до Порядку надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 червня 2022 р. № 738. Зокрема, згідно з зазначеними змінами, викладено в новій редакції п. 21 вказаного Порядку, і після змін абзац шостий порядку передбачає, що не вважається нецільовим використанням коштів мікрогранту: зміна моделі, марки, кількості, вартості предметів закупівлі, якщо такі предмети закупівлі за своїм функціональним призначенням є аналогічними зазначеним у бізнес-плані та відповідають напрямам витрат, визначеним пунктом 5 цього Порядку, і якщо зміна здійснена в межах суми наданого мікрогранту.
Очевидно, що зміна вартості предметів закупівлі в межах гранту може бути здійснена лише за рахунок зменшення інших статей витрат бізнес-плану.
Тому, закупівля полірувальної машини, стрічкової шліфмашини, пили торцовочної та електрорубанка замість статей витрат: оренда та токарний станок не може вважатись нецільовим використанням коштів мікрогранту, оскільки закуплене відповідачем обладнання є електроінструментом, призначеним для деревообробки та діяльності столярної майстерні, а у бізнес-плані передбачено використання коштів на електроінструмент в сумі 13 000 грн.
Тому у цьому випадку відповідач збільшив вартість предметів закупівлі, які за функціональним призначенням аналогічні зазначеним в бізнес-плані (електроінструмент) та відповідають відповідним напрямам витрат. Таке збільшення відбулось за рахунок зменшення інших статей фінансування.
Аналогічно, закупівля епоксидної смоли вартістю 37960 грн замість передбачених в бізнес-плані 30 000 грн на цю статтю витрат, теж є лише збільшенням вартості предмета закупівлі, передбаченого бізнес-планом, а не нецільовим використанням коштів мікрогранту.
Відповідно до частини першої статті 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Закупівля відповідачем за грантові кошти дошки, відходів меблевого виробництва, епоксидної смоли, комплекту барвників, перламутрового пігменту та полірувальної пасти, пили торцовочної та електрорубанка відповідають напрямам (цілям), визначених бізнес-планом. Слід зазначити, що часткове спрямування коштів із однієї статті витрат на придбання інших товарів, які передбачені бізнес-планом (у даному випадку із статей витрат "Оренда" на придбання товарів за статтею "Закупівля обладнання", збільшення вартості окремих позицій закупівлі, закупівлю електроінструмента замість токарного станка, не можна розцінювати як нецільове використання коштів, адже такі видатки здійснені для реалізації бізнес-плану, відповідають його цілям та зроблені в межах граничної суми мікрогранту.
Отже, позивачем не доведено нецільового використання відповідачем наданих коштів мікрогранту, які б підлягали поверненню згідно п.20, 21 Порядку №738. Доводи позову про нецільове використання коштів мікрогранту зводяться до незначних невідповідностей фактично закупленого обладнання і сировини з вказаними у бізнес-плані, такі є формальними. Враховуючи виконання відповідачем обов`язкової умови, використання коштів мікрогранту на ті статті витрат, які були передбачені у бізнес-плані та визначені Порядком і договором, нецільове використання суми мікрогранту не знайшло свого підтвердження.
Підсумовуючи все вищевказане, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 21 жовтня 2025 року у справі №909/1006/25.
За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
З огляду на вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
Судові витрати
З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст. ст. 86, 236, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд
УХВАЛИВ :
1.Апеляційну скаргу Івано-Франківського обласного центру зайнятості б/н від 10.11.2025 (вх № 01-05/3285/25 від 10.11.2025р.) - залишити без задоволення.
2.Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 21.10.2025 у справі № 909/1006/25 залишити без змін.
3. Судовий збір сплачений за апеляційну скаргу покласти на апелянта.
4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

Суддя Н.М. Кравчук

Суддя О.В. Зварич