Справа № 333/6476/25
Пр. № 2-др/333/9/26
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2026 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді: Наумової І.Й.,
за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,
представника позивача: Корсік Я.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжя, заяву представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Корсік Ярослава Ігоровича про ухвалення додаткового рішення, заявлену у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Комунарський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про припинення стягнення аліментів, -
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебувала дана цивільна справа.
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.02.2026 р. у цій справі позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Комунарський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про припинення стягнення аліментів задоволені. 
Після ухвалення рішення представником позивача подана заява про ухвалення додаткового рішення у справі щодо вирішення питання про стягнення з відповідача витрат про сплату судового збору у розмірі 484,48 грн. за подання апеляційної скарги на ухвалу суду про зупинення провадження у справі та витрат на професійну правничу допомогу надану Позивачу адвокатом Корсік Я.І. у розмірі 21000,00 грн.
В судовому засіданні представник позивача підтримав свою заяву та просив її задовольнити.
Відповідачка та її представниця в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися. Їх неявка не перешкоджає розгляду вищевказаної заяви. Відповідачкою подана заява про зменшення витрат на правничу допомогу, оскільки заявлений розмір є завищеним та неспівмірним із категорією справи, оскільки справа не є складною ані з правової, ані з фактичної точки зору. Предметом спору було припинення стягнення аліментів у зв`язку зі зміною обставин — типова категорія сімейних спорів, яка не потребує складного доказування чи застосування спеціальних знань. У справі не призначалися експертизи, не витребовувалися значні обсяги доказів, не досліджувалися складні правові питання. Кількість судових засідань була обмеженою, а процесуальні документи є типовими для даної категорії справ. Крім того, частина заявлених витрат пов`язана з оскарженням ухвали про зупинення провадження, що стосувалося виключно процесуального питання та не впливало на вирішення спору по суті. Такі дії не можуть у повному обсязі покладатися на відповідача. Більше того, відповідач не брала участі у судових засіданнях та не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Фактично спір не мав змагального характеру та не потребував активної процесуальної позиції позивача чи значного обсягу правничої допомоги. На підставі зазначеного відповідачка просила зменшити розмір витрат на правничу допомогу до спів мірного та розумного розміру.

Вислухав пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у справі необхідно постановити додаткове рішення з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, в тому числі питання про те, як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
В позові позивачем зазначалося, що під час розгляду даного позову попередньо (орієнтовно) планується понести ним витрати на правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн. До початку розгляду справи по суті представником позивача заявлено про надання доказів про понесені витрати на правничу допомогу після ухвалення рішення у справі. Також в рішенні суду не було вирішено питання про стягнення витрат на сплату судового збору, сплаченого позивачем за подання апеляційної скарги на ухвалу суду про зупинення провадження у справі у розмірі 484,48 грн. Після ухвалення вищевказаного рішення суду позивачем заявлено про ухвалення додаткового рішення у справі та додані документи на підтвердження заявлених витрат на правову допомогу.
З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що наявні підстави для ухвалення додаткового рішення у цій справі.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. 
Постановою Запорізького апеляційного суду від 12.12.2025 р. за апеляційною скаргою позивача скасована ухвала Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.10.2025 р. про зупинення провадження у цій справі до розгляду іншої цивільної справи. За подання апеляційної скарги позивачем сплачений судовий збір у розмірі 484,48 грн., що підтверджується відповідним платіжним документом.
Враховуючиположення ст. 141 ЦПК України, відповідно до якого судовий збір покладається на відповідача у разі задоволенні позову, понесені позивачем витрати на сплату судового збору підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.
Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд враховує наступне. 
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Судові витрати складаються також з витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).
Згідно з положенням частини другої статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
За змістом статті 137 ЦПК України, для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З огляду на зазначене, положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до наданих позивачем доказів, правнича допомога в межах цієї цивільної справи надавалась позивачу адвокатом Корсіком Я.І. на підставі договору № 12/05-25 про надання правничої допомоги, додаткової угоди № 2 від 25.06.2025 р., додаткової угоди № 3 від 23.10.2025 р. загальною вартістю 21000,00 грн., в тому числі: підготовка та подання даного позову – вартістю 8000,00 грн.; підготовка та подання двох клопотань про долучення доказів – по 2000,00 грн. за кожне; участь у судовому засіданні 20.10.2025 р. та 27.01.2026 р. – по 2000,00 грн. за кожне; підготовка апеляційної скарги на ухвалу суду про зупинення провадження у справі – 5000,00 грн. Відповідно до Акту приймання-передачі наданих послуг від 06.02.2026 р., сторонами підтверджено надання даних послуг. Відповідно до даного Акту позивач зобов`язаний сплатити дану вартість наданих послуг протягом 20 днів з дня підписання даного Акту. 
В описі наданих послуг відсутні відомості про витрачений адвокатом Корсік Я.І. час на надання кожної послуги.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідачкою заявлено про зменшення заявлених витрат на правничу допомогу.
Суд погоджується з обґрунтуванням відповідачки щодо не співмірності розміру витрат із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, з урахуванням того, що дана справа не відноситься до категорії складних справ. Відповідачка по суті не заперечувала відносно позову, справа розглянута протягом двох судових засідань. У справі не досліджувалося значних обсягів доказів чи складних правових питань. 
З огляду на вищезазначене, з урахуванням складності справи, суті отриманих позивачем правових послуг, їх необхідності, розумності розміру їх оплати, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. (з розрахунку: витрати за надані послуги з представництва у двох судових засіданнях загальною вартість 3000,00 грн. (по 1500,00 грн. за судодень); послуги зі складання та подання позову та апеляційної скарги на ухвалу суду – по 3000,00 грн. за кожну послугу; послуги зі складання двох клопотань про доручення матеріалів справи – по 500,00 грн. за кожне клопотання), інші заявлені вимоги не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.3,12,13,81,263-265,270, 352,354 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Заяву ОСОБА_1 в особі адвоката Корсік Ярослава Ігоровича про ухвалення додаткового рішення, - задовольнити.
Ухвалити додаткове рішення по цій справі.
Заявлені ОСОБА_1 вимоги про стягнення судових витрат на - задовольнити частково. 
Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , витрати на сплату судового збору в розмірі 484,48 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн., всього на суму 10484,48 грн.
В іншій частині, заявлені вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, - залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду. 
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Комунарського районного суду 
м. Запоріжжя:        І.Й. Наумова