ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

04 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/4789/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Малиш Н.І., Кругового О.О., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Запорізької обласної прокуратури на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 р. (суддя Кисіль Р.В.) в адміністративній справі №280/4789/25 за позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд визнати протиправною бездіяльність Запорізької обласної прокуратури щодо не виконання рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 № 6-р/2020 та рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 13.09.2023 № 8-р(ІІ)/2023 в частині нарахування та виплати позивачу заробітної плати, розрахованої відповідно до положень ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", без урахування окладу на посаді першого заступника керівника окружної прокуратури та щомісячної надбавки за вислугу років та інших виплат, передбачених Розділом IX Закону України "Про прокуратуру"; зобов`язати Запорізьку обласну прокуратуру нараховувати та виплачувати відповідачу з 03.05.2025 заробітну плату, розраховану відповідно до положень ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", яка складається з окладу на посаді першого заступника керівника окружної прокуратури та щомісячної надбавки за вислугу років, а також інших виплат, передбачених Розділом IX Закону України "Про прокуратуру", з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог вказувалось на те, що відповідач, в порушення ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", виплачує позивачу заробітну плату в розмірі посадового окладу прокурора окружної прокуратури без надбавок за вислугу років та за виконання обов`язків на адміністративній посаді. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 р., ухваленим за результатом розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, позовні вимоги задоволено.
У поданій апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про те, що наказом керівника Запорізької обласної прокуратури від 10.01.2024 № 23к ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника керівника Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області на виконання рішення суду. Разом з цим до цього часу відсутнє позитивне рішення КДКП про успішне проходження позивачем атестації. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюється Офісом Генерального прокурора (ст. 90 Закону України "Про прокуратуру"). Листом Офісу Генерального прокурора від 12.10.2023 № 21-2139вих-503окв-23 надано роз`яснення щодо оплати праці прокурорів та слідчих, поновлених за рішеннями судів на посадах у регіональних, місцевих і військових прокуратурах, згідно з яким з 13.09.2023 оплата праці прокурорів та слідчих, поновлених за рішеннями судів на посадах у регіональних, місцевих і військових прокуратурах, до проходження ними атестації здійснюється на підставі статті 81 Закону України "Про прокуратуру", розрахованої на основі посадового окладу прокурора органів прокуратури відповідного рівня без установлення будь-яких надбавок, у тому числі за вислугу років. Запорізька обласна прокуратура, нараховуючи та виплачуючи заробітну плату позивачу, керується приписами ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" та зазначеними роз`ясненнями Офісу Генерального прокурора. Також скаржник/відповідач вважає, що суд першої інстанції вирішив спір на майбутнє.
Письмовий відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції не надходив.
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі:
ОСОБА_1 працював в органах прокуратури з 05.11.2011, зокрема, з 15.12.2015 позивача призначено на посаду першого заступника керівника Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області, що підтверджується довідкою відповідача від 08.08.2024 № 07-98вих-24. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10.08.2023 у справі №280/2649/23, що набрало законної сили 29.11.2023, крім іншого, визнано протиправним та скасовано наказ керівника Запорізької обласної прокуратури від 21.04.2023 № 161к про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника керівника Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області з 21.04.2023. Поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника керівника Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області з 22.04.2023. На виконання зазначеного рішення суду відповідачем прийнято наказ від 10.01.2024 № 23к, яким позивача поновлено на посаді першого заступника керівника Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області з 22.04.2023. 02.06.2025 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із запитом щодо його заробітної плати. Листом від 05.06.2025 № 07-21-21 позивача повідомлено, що, з урахуванням листа Генерального прокурора від 12.10.2023 № 21-2139вих-503окв-23, до успішного проходження атестації, виплата заробітної плати здійснюється на основі окладу прокурора окружної прокуратури без урахування встановлених надбавок, у тому числі за вислугу років.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не виконання рішення Конституційного Суду України під 26.03.2020 № 6-р/2020 та рішення Другого сенату Конституційною Суду України від 13.09.2023 № 8-р(ІІ)/2023 в частині встановлення та виплати заробітної плати з 03.05.2025, яка складається з окладу на посаді першого заступника керівника окружної прокуратури, щомісячної надбавки за вислугу років, а також інших виплат, передбачених Розділом IX Закону України "Про прокуратуру", позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що лист Генерального прокурора від 12.10.2023 № 21-2139вих-503окв-23, яким керується відповідач, не є ані нормативно-правовим актом, ані актом індивідуальної дії, які можуть регулювати спірні правовідносини, і лише пряма вказівка у законі може змінювати порядок нарахування заробітної плати прокурору.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.
Суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин, які регулюються Законом України «Про прокуратуру» № 1697-VII (Закон № 1697-VII).
Відповідно до ст. 1 Закон № 1697-VII прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року № 113-IX запроваджено реформування системи органів прокуратури.
У пункті 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX визначено, що до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури (абзац перший); за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури (перше речення абзацу третього).
Відтак у Законі № 113-IX збережено юридичний статус прокурорів, які продовжували здійснювати свої повноваження до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури, а отже, гарантії їх незалежності як невіддільний елемент статусу прокурора.
Відповідно до частини п`ятої статті 7 Закону № 1697-VII єдність системи прокуратури України забезпечено єдиними засадами організації й діяльності прокуратури, єдиним статусом прокурора, єдиним порядком організаційного забезпечення діяльності прокурорів, фінансуванням прокуратури лише з Державного бюджету України (пункти 1-4).
Прокурорів, у межах реалізації їхніх повноважень, наділено єдиним юридичним статусом незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України або адміністративної посади, яку прокурор обіймає в прокуратурі (абзац перший частини другої статті 15 Закону № 1697-VII).
Аналогічні висновки містить Рішення Конституційного Суду України від 13.09.2023 №8-р(11)/2023.
Також Конституційний Суд України зазначив, що прокурори сприяють здійсненню правосуддя в межах повноважень, якими їх наділено відповідно до статті 131-1 Конституції України. Вони виконують свої обов`язки на професійній основі, мають юридичний статус, основу якого становлять спільні елементи, незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України або адміністративної посади, яку прокурор обіймає в прокуратурі. Єдиний порядок набуття статусу прокурора, наділення прокурорів однаковим обсягом гарантій незалежності, сукупність повноважень та обов`язків прокурора свідчить про єдиний юридичний статус усіх прокурорів.
Так, статтею 81 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством. Посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. З 1 січня 2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 1 січня 2022 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. ( ч. 3 ст. 81 Закону № 1697-VII).
Посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора окружної прокуратури з коефіцієнтом: 1) прокурора обласної прокуратури - 1,2; 2) прокурора Офісу Генерального прокурора - 1,3. ( ч. 4 ст. 81 Закону № 1697-VII). Прокурорам виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: за наявності стажу роботи понад один рік - 10 відсотків, понад 3 роки - 15 відсотків, понад 5 років - 18 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 15 років - 25 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків, понад 25 років - 40 відсотків, понад 30 років - 45 відсотків, понад 35 років - 50 відсотків посадового окладу. (ч.7 ст.81 Закону № 1697-VII).
Як встановлено судом першої інстанції, станом на 05.06.2025 вислуга років позивача складає 23 роки 07 місяців. Відтак, позивач має право на отримання надбавки за вислугу років у розмірі 30% посадового окладу.
Обґрунтовуючи правомірність нарахування позивачу заробітної плати, виходячи із посадового окладу прокурора окружної прокуратури без урахування надбавок, відповідач посилався на лист Офісу Генерального прокурора від 12.10.2023 №21-2139вих-503 ОКВ-23.
Цим листом Офіс Генерального прокурора визначив, що з 13.09.2023 оплату праці прокурорів та слідчих, поновлених за рішеннями судів на посадах у регіональних, місцевих і військових прокуратурах, до проходження ними атестації слід здійснювати на підставі статті 81 Закону України «Про прокуратуру», розраховуючи її на основі посадового окладу прокурора органів прокуратури відповідного рівня без встановлення надбавок, у тому числі за вислугу років.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що такий лист, який не є нормативно-правовим актом чи актом індивідуальної дії, не може бути підставою для розрахунку заробітної плати позивача.
В Рішенні Конституційного Суду України № 8-р(ІІ)/2023 від 13.09.2023 наголошено на тому, що застосовувати різні підходи до оплати праці прокурорів, які пройшли/ще не пройшли атестацію, є порушенням прав людини, а такі норми є дискримінаційними.
Отже, із змісту Закону № 1697-VII слідує, що лише пряма вказівка у законі може змінювати порядок нарахування заробітної плати прокурору.
Також, колегія суддів не приймає як обґрунтовані посилання відповідача на Закон України «Про судоустрій і статус суддів», оскільки цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні і не встановлює порядок виплати заробітної плати працівникам прокуратури, в том числі і тих, які є поновленими за рішеннями судів.
Враховуючи наведе, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з обраним судом способом захисту порушених прав позивача шляхом зобов`язання Запорізьку обласну прокуратуру нарахувати та виплатити позивачеві, з 03.05.2025 заробітну плату, розраховану відповідно до положень ст.81 Закону України «Про прокуратуру», яка складається з окладу на посаді начальника відділу та щомісячної надбавки за вислугу років, а також інших виплат, передбачених Розділом IX Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням раніше виплачених сум.
Також, колегія суддів вважає неспроможними доводи скаржника/відповідача про те, що суд першої інстанції порушив принцип правової визначеності, вирішивши спір на майбутнє. Як зазначено вище, порядок нарахування заробітної плати прокурорам визначається виключно законом, тому ухвалене судом першої інстанції рішення не обмежує відповідача у праві змінювати заробітну плату позивача (її складові та розмір) у випадку внесення законодавцем відповідних змін до нормативно-правових актів, які регулюють оплату праці прокурорів.
Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення, які визначені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, - відсутні.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
П О С Т А Н О В И В:  
Апеляційну скаргу Запорізької обласної прокуратури - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 р. в адміністративній справі №280/4789/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 04 березня 2026 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай 

суддя Н.І. Малиш 

суддя О.О. Круговий