ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

24 лютого 2026 року 	м.Дніпро	справа № 280/6066/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Баранник Н.П.,
суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року у справі № 280/6066/25 (суддя Максименко Л.Я., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області (далі - відповідач) від 01.07.2025 № 084050022158 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 із зменшенням пенсійного віку;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 , пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 із зменшенням пенсійного віку з 23.06.2025, зарахувавши період роботи в протитуберкульозному закладі, до загального та пільгового стажу роботи за Списком № 2 відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
В обґрунтування позову позивач зазначала, що звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 із зменшенням пенсійного віку. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 01.07.2025 № 084050022158 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 2 відмовлено, з підстав не зарахування періоду роботи у протитуберкульозному закладі до її страхового стажу у подвійному розмірі. Зазначає, що на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах вона досягла 59-річного віку, загальний страховий стаж без урахування кратності складав понад 36 років, пільговий стаж за Списком № 2 без урахування кратності складав понад 3 роки 7 місяців, що підтверджується копіями трудової книжки і довідками роботодавця, загальний період роботи в протитуберкульозному закладі - понад 6 років. Тому вважає спірне рішення протиправним.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області від 01.07.2025 № 084050022158 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 на пільгових умовах за Списком № 2 у подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення період роботи з 03.09.2018 по 17.04.2022 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах від 23.06.2025, з урахуванням висновків суду.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Із рішенням суду не погодився відповідач, ним була подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, відповідач просить рішення в частині задоволених позовних вимог скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В апеляційній скарзі зазначено, що за доданими документами до страхового стажу позивача не враховано період одержання допомоги по безробіттю з 09.01.2002 по 03.01.2003 відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 08.05.1981 року, оскільки зазначено один наказ про початок та припинення виплати допомоги по безробіттю. Інші документи передбачені пунктом 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 відсутні. Також вказує, що до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 03.09.2018 пo 17.07.2022, оскільки довідка № 06/08/108 від 12.06.2025, не відповідає додатку № 5 Порядку №637, оскільки підписана Головою комісії з припинення, відсутня інформація на право підпису та не підтверджена первинними документами, що потребує перевірки. Також, період роботи після 01.01.2004 зараховується до страхового стажу при обчисленні пенсії в порядку і на умовах, передбачених Законом №1058, а саме на загальних умовах в одинарному розмірі. Зауважує, що пільгове обчислення стажу відповідно до ст. 60 Закону №1788 зараховується для обчислення стажу роботи до 01.01.2004, надалі стаж обчислюється в одинарному розмірі. Наполягає, що підстави для зарахування позивачці спірних періодів роботи після 01.01.2004 в подвійному розмірі до страхового стажу відсутні, а отже дії скаржника в спірному випадку є правомірними.
Позивач та третя особа своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу не скористались.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 01.07.2025 №084050022158 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
Не погоджуючись з даним рішенням, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в оскарженій відповідачем частині, з огляду на таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).
Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Пунктом 2 ч. 2 ст.114 Закону України №1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
За змістом ч.1 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Частиною 2 ст. 24 Закону № 1058 визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно з ч.4 ст.24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
У законодавстві, що діяло до 01.01.2004, зокрема, частиною першої та другої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
В силу пунктів 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном (пункт 20 Порядку № 637).
Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналізуючи вказані норми законодавства, суд дійшов висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.
Судом встановлено, що спірним рішенням відмовлено позивачці у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. При цьому, зазначено, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 03.09.2018 по 17.07.2022, оскільки довідка № 06/08/108 від 12.06.2025 не відповідає додатку № 5 Порядку № 637, оскільки підписана Головою комісії з припинення, відсутня інформація на право підпису та не підтверджується первинними документами, що потребує перевірки.
Так, факт роботи позивача з 03.09.2018 по 17.04.2022 в КНП «Запорізький регіональний фтизіупульмонологічний клінічний лікувально-діагнозтичний центр» ЗОР (КУ «Запорізький обласний протитуберкульозний клінічний диспансер» ЗОР) на посаді молодшої медичної сестри-прибиральниці (палатної) дитячого відділення підтверджується записами в трудовій книжці серії НОМЕР_2 , в якій відображені дані пов`язані з прийняттям на роботу, переведенням, вказані посади, зазначені номери наказів на підставі яких внесено відповідні записи, які скріплені печаткою підприємства та підписом уповноваженої особи. Також в трудовій книжці наявні записи про підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Крім того, довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 06/08/108 від 12.06.2025 підтверджуються період роботи позивачки на посаді молодшої медичної сестри-прибиральниці (палатної) дитячого відділення, що передбачені Списком № 2 розділу XXIV постанови КМУ від 16.01.2003 року № 36, Списком № 2 розділу XXIV постанови КМУ від 24.06.2016 року №461 та здійснювала безпосереднє обслуговування хворих на туберкульоз.
Згідно з вказаною довідкою пільговий стаж позивача складає з 03.09.2018 по 17.04.2022 - 03 роки 07 місяців 15 днів.
Вказана довідка містить посилання на підстави її видачі, первинні документи та відповідає формі, передбаченій додатку № 5 Порядку № 637. 
У даній довідці також вказано, що позивач у відпустці без збереження заробітної плати та по догляду за дитиною до 3-х років та до 6-ти років не перебувала.
Тож доводи відповідача колегія суддів вважає необґрунтованими.
Щодо відсутності підстав для зарахування позивачу спірних періодів роботи після 01.01.2004 в подвійному розмірі до страхового стажу, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до змісту правового висновку Касаційного адміністративного суду, який міститься у постанові від 27.04.2023 у справі № 160/14078/22, положення ст.60 Закону №1788-XII застосовуються як до періодів трудової діяльності до 01.01.2004, так і до періодів трудової діяльності після 01.01.2004.
За змістом правового висновку Касаційного адміністративного суду, який міститься у постанові від 20.04.2022 у справі №214/3705/17, особа, яка отримує пенсію за віком згідно Закону №1058-ІV, має право заявляти вимоги про зарахування стажу роботи в подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону №1788-XII.
У Статуті Комунального некомерційного підприємство «Запорізький регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» Запорізької обласної ради (у загальному доступі за посиланням https://zor.gov.ua/komunalna-vlasnist/komunalna-ustanova-zaporizkyy-oblasnyy-protytuberkuloznyy-klinichnyy-dyspanser) передбачено, що основною метою діяльності Центру є надання дорослому та дитячому населенню висококваліфікованої протитуберкульозної допомоги, спрямованої на збереження, поліпшення та відновлення здоров`я населення.
За приписами ст. 1 Закону України від 05.07.2001 №2586 «Про протидію захворюванню на туберкульоз» (далі - Закон № 2586):
протитуберкульозні заклади - лікувально-профілактичні заклади охорони здоров`я (протитуберкульозні диспансери, лікарні, санаторно-курортні, інші заклади) чи їх структурні підрозділи, в яких надається медична допомога хворим на туберкульоз. Перелік протитуберкульозних закладів затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я;
туберкульоз - соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу.
Відповідно до частини першої статті 10 Закон № 2586, медична допомога хворим на туберкульоз надається амбулаторно або в умовах стаціонару протитуберкульозного закладу відповідно до галузевих стандартів надання медичної допомоги та стандарту інфекційного контролю за захворюванням на туберкульоз.
Наказом Міністерства охорони здоров`я від 16.07.2009 №514 затверджено «Перелік туберкульозних закладів», в якому міститься: розділ 1. Лікувально-профілактичні заклади, пункт 1.1 Лікарняні: протитуберкульозний диспансер, медичний центр (фтизіатричний, фтизіопульмонологічний).
Отже, протитуберкульозний диспансер належить до закладу охорони здоров`я, в якому надається медична допомога хворим на туберкульоз, що є інфекційною хворобою, а тому робота у такому медичному закладі має бути зарахована до стажу роботи у подвійному розмірі.
Аналогічні висновки викладено в постанові Верховного суду від 27.04.2023 у справі №160/14078/22.
Отже, стаж роботи на посаді молодшої медичної сестри з догляду за хворими відділення анестезіології та інтенсивної терапії у КНП «Запорізький регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» ЗОР має зараховуватися до спеціального стажу в подвійному розмірі, як це передбачено статтею 60 Закону №1788-XII.
Враховуючи викладене, оскаржене рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області від 01.07.2025 № 084050022158 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах підлягало скасуванню, як протиправне.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з обраним судом способом захисту порушених прав позивача шляхом зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 на пільгових умовах за Списком № 2 у подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення період роботи з 03.09.2018 по 17.04.2022 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах від 23.06.2025, з урахуванням висновків суду.
В частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення суду позивачем не оскаржується, тому колегія суддів не перевіряє обґрунтованість рішення в цій частині.
Судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
З урахуванням результату апеляційного перегляду підстави для зміни розподілу судових витрат, здійсненого судом першої інстанції, відсутні.
Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року у справі № 280/6066/25 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.А. Щербак