Справа № 748/3599/25 	Головуючий у 1 інстанції Кухта В. О. 	
Провадження № 33/4823/231/26 	  	
Категорія - ч. 2 ст. 172-18 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2026 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого – судді Салая Г.А.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
захисника – Котенка А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Чернігові апеляційну скаргу захисника Котенка А.П. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01 грудня 2025 року, 

у с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, інспектора-водія прикордонної служби, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 161-1 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 

Місцевим судом установлено, що 07 жовтня 2025 року о 05 год 20 хв. при проведенні раптової перевірки комендантом ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ), п/н « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по охороні ПВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташованої на території Дніпровського старостинського округу Михайло-Коцюбинського ОТГ, було установлено, що ОСОБА_1 порушив правила несення служби в умовах особливого періоду (військового стану), а саме: не здійснював охорону та оборону позиції в повному обсязі, на момент перевірки ніс службу згідно графіку, проте підступи до позиції не прикривав, чим порушив вимоги пункту 9 Глави 5 Розділу ІІ, пункту 11 Глави 2 Розділу ІІ «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України», затвердженої наказом МВС від 19.10.2015 № 1261, зареєстрованої в МЮУ 06.11.2015 за № 1391/27836, ст. 4 Дисциплінарного Статуту ЗСУ, ст. 37 Статуту Внутрішньої Служби ЗСУ, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.172-18 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Котенок А.П. просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову суду стосовно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що наявні в матеріалах справи докази ”поза розумним сумнівом” не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, оскільки належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт порушення ним п. 9 Глави 5 Розділу ІІ, п. 11 Глави 2 Розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України», затвердженої наказом МВС від 19.10.2015 № 1261, зареєстрованої в МЮУ 06.11.2015 за № 1391/27836, ст. 4 Дисциплінарного Статуту ЗСУ, ст. 37 Статуту Внутрішньої Служби ЗСУ, суду надано не було.
Щодо пропущеного строку на апеляційне оскарження зазначає, що оскільки ОСОБА_1 перебуває на військовій службі поза межами області, належний зв`язок з ним відсутній, а також у зв`язку з відключенням електроенергії, тому не мав можливості вчасно підготувати апеляційну скаргу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити з викладених підстав.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, суд вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
За приписами ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення. 
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частиною 2 ст. 172-18 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, в умовах особливого періоду.
Стаття 172-18 КУпАП є бланкетною нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 172-18 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.
Згідно із статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно з пунктом 3 частини першої Розділу І «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 19 жовтня 2015 року № 1261, прикордонним нарядом є одна або кілька озброєних чи спеціально екіпірованих уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, які безпосередньо виконують завдання з охорони державного кордону України або здійснюють інші повноваження у випадках, передбачених Законом України «Про Державну прикордонну службу України».
Під час несення служби прикордонні наряди зобов`язані окрім іншого: нести службу відповідно до вимог отриманого наказу на охорону державного кордону; стежити за сигналами, що подаються з підрозділу на ділянку та з ділянки у підрозділ, та діяти за ними; постійно підтримувати зв`язок з підрозділом охорони кордону; здійснювати постійний контроль за повітряним простором (водною поверхнею) на визначеній ділянці; припиняти будь-які спроби незаконної зміни проходження лінії державного кордону України; виявляти та припиняти кримінальні та адміністративні правопорушення, протидію яким законодавством віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України; здійснювати контроль за дотриманням режиму державного кордону, прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон та в контрольних пунктах в`їзду-виїзду і т д.
Згідно із ст. 11 та 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань міжнародних зобов`язань покладає на військовослужбовців такі обов`язки: беззастережно виконувати накази командирів (начальників) бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим. Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями),
Відповідно до п. 2.1 та 20.1 Кодексу поведінки працівників, до функціональних обов`язків яких належить здійснення управління кордонами, затвердженого спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства закордонних справ України, Міністерства фінансів України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Головного управління державної служби України № 330/151/809/434/146 від 05.07.2011 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.07.2011 року за № 922/19660, працівник зобов`язаний служити Українському народові, демонструючи етичну поведінку, усвідомлюючи, що його служба передбачає: професійне, сумлінне виконання службових обов`язків згідно з Конституцією України, законами України, іншими нормативно-правовими актами. Працівник повинен належним чином виконувати функції, пов`язані зі своєю посадою, підтримуючи довіру суспільства до органу, в якому проходить службу чи працює, у тому числі утримуватися від дій, які можуть завдати шкоди службі.
Відповідно до п. 4 Розділу ІІ Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 329 від 23.10.2021 року, у протоколі зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, імена, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена та по батькові (за наявності), адреси свідків, понятих і потерпілих (якщо вони є); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЧЦП № 326778 від 08 жовтня 2025 року ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом протоколу, права та обов`язки згідно зі ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП йому були роз`яснені та власноруч його підписав (а.с. 3).
Також вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП, підтверджуються копією військового квитка серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 (а с. 4), копією графіку несення служби (а.с. 10), письмовим поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 11), витягом з журналу бойових, які знаходиться в матеріалах справи (а.с. 12-14).

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що він чергував на визначеній позиції, та побачивши світло фар автомобіля зрозумів, що їде перевірка, та побіг на кухню доповісти офіцеру ОСОБА_2 . Тому він повністю контролював ситуацію та вважає, що на нього безпідставно складений протокол про адміністративне правопорушення, оскільки винуватим у події, яка відбулася є ОСОБА_2 , який пішов з позиції.

З метою об`єктивності розгляду справи апеляційним судом було витребувано копію постанови Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01 грудня 2025 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, та якою підтверджується, що саме він порушив правила несення служби в умовах особливого періоду і під час перевірки знаходився на кухні. 
Таким чином, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, які узгоджуються між собою, апеляційний суд доходить висновку про правильність та обґрунтованість висновку суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, оскільки ним порушено правила несення служби в умовах особливого періоду.
При цьому, посилання захисту на те, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не містить фактичних доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, містить у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, та особи порушника.

Всупереч доводам апеляційної скарги, оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Разом з тим, апеляційний суд доходить висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, 
За змістом ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Малозначність, як ознака адміністративного правопорушення, характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу.
При цьому зазначена норма закону не містить будь-якого переліку умов або обставин, наявність яких дозволила б судити про малозначність правопорушення, а також застережень щодо неможливості її застосування до цього складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄСПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Тому, оцінюючи в сукупності дії та наслідки, з урахуванням даних, що характеризують його особу, апеляційний суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_1 положення ст.22 КУпАП та звільнити його від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення і обмежитися усним зауваженням.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням, що буде достатнім для досягнення мети адміністративної відповідальності - виховного впливу, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України та недопущення подібної поведінки в майбутньому, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню.

З метою доступу до правосуддя вважаю за необхідне поновити захиснику Котенку А.П. строк на апеляційне оскарження постанови Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01 грудня 2025 року. 

Враховуючи наведене, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Поновити захиснику Котенку А.П. строк на апеляційне оскарження постанови Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01 грудня 2025 року. 
Задовольнити частково апеляційну скаргу захисника Котенка А.П. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
Постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП – скасувати.
На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП, за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення.
Оголосити ОСОБА_1 усне зауваження, а провадження у справі закрити.
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя	Г. А. Салай