Справа № 188/4098/25
Провадження № 3/191/2049/25 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року м. Синельникове 

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Форощук О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , займає посаду сестри медичної-операційної відділення медичної роти військової частини НОМЕР_1 , ІНН: НОМЕР_2 , 
за ч.3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - 
ВСТАНОВИВ:
26.10.2025 року близько 14 год. 10 хв. військовослужбовець ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, в умовах особового періоду (воєнного стану) перебувала при виконанні обов`язків військової служби з явними ознаками алкогольного сп`яніння (невиразне висловлювання, почервоніння обличчя, запах алкоголю з ротової порожнини, міміка млява, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає дійсності) на території розташування військової частини НОМЕР_1 , розташованої у населеному пункті АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим була доставлена на огляд до ІНФОРМАЦІЯ_2 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , для встановлення стану сп`яніння, який показав позитивний результат - 1,59% проміле (акт огляду на стан алкогольного сп`яніння від 26.10.2025 р. №1831). 
Своїми діями ОСОБА_1 здійснила адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату та час судового засідання.
Частиною 3 ст.172-20 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби в нетверезому стані в умовах особливого періоду.
Відповідно до ст.1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", який неодноразово продовжений, останній раз 21.10.2025 року до 05.02.2026 року.
Суддя, ознайомившись з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про вчинення адміністративного правопорушення А5213 №21 від 02.12.2025 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння від 27.10.2025 року №42, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням засобу вимірювальної техніки від 26.10.2025 р. №1831 та іншими матеріалами справи, вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а саме: виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби в нетверезому стані в умовах особливого періоду.
З матеріалів справи встановлено, що правопорушення ОСОБА_1 вчинено 26.10.2025 року.
Частиною 2 ст. 38 КУпАП передбачено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.
Правовий аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.
Так, з положень статті 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в порушенні провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в порушенні закону.
Виходячи зі змісту статті 38 КУпАП «Строки накладення адміністративного стягнення», таке стягнення накладається лише на винну особу. Відповідно, ця норма (можливість застосування строків накладення адміністративного стягнення) повинна застосовуватись лише у випадку встановлення вини особи у вчиненні правопорушення.
Тим більше, за своєю правовою природою звільнення від відповідальності у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення не є реабілітуючою обставиною.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 29 квітня 2020 року (справа № 686/4557/18) підтверджує цю правову позицію, згідно з якою «закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення».
З точки зору матеріального (сутнісного) підходу реабілітуючими визнаються обставини, за яких особа вважається непричетною до адміністративного правопорушення (у зв`язку із чим відновлюються її добре ім`я, репутація), а нереабілітуючими – обставини, за яких має місце винуватість особи, але через передбачені законом обставини вона звільняється від адміністративної відповідальності.
Поділ підстав закриття провадження на реабілітуючі і нереабілітуючі має, насамперед, практичне значення щодо наслідків такої форми закінчення провадження у справі. Визнання обставини реабілітуючою / нереабілітуючою впливає на права та інтереси особи, яка є потерпілою від адміністративного правопорушення.
Крім того, стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати низку обставин, в тому числі чи винна особа в його вчиненні.
Водночас стаття 284 КУпАП не містить обмежень при винесенні постанови про закриття справи встановити вину особи.
Таким чином, наявні підстави визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. Однак, оскільки передбачений ст. 38 КУпАП трьохмісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження на момент розгляду справи минув, тому у відповідності до ст. 247 п.7 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою уразі винесення судом (суддею) постанови про накладення на цю особу адміністративного стягнення.
У зв`язку з тим, що провадження по справі підлягає закриттю, судовий збір не сплачується.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 38, 247, 283, 284 КУпАП, суддя, - 

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винуватою  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. 
Адміністративну справу у відношенні ОСОБА_1  за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП провадженням закрити у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.
Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

 Суддя	  О. В. Форощук