1	Справа № 335/6307/23  2/335/19/2026 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Воробйова А.В., за участю секретаря судового засідання Колесник Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Манкі Бразерз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором №16/03-2021-МАЯК-5 суборенди нежитлового приміщення від 16.03.2021 року,

ВСТАНОВИВ:

10.07.2023 позивач ТОВ «Манкі Бразерз» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором №16/03-2021-МАЯК-5 суборенди нежитлового приміщення від 16.03.2021 року
16.03.2021 між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір суборенди нежитлового приміщення №16/03-2021-МАЯК-5, відповідно до п. 1.1. Договору, орендар зобов`язується передати Суборендарю в тимчасове платне користування (Суборенду) частину нежитлового приміщення літ. А1-11 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: кімнату на сьомому поверсі.
Згідно п. 2.1. Договору, приміщення передається Суборендарю на підставі акту приймання-передачі, у якому вказується опис його технічного стану. Акт приймання-передачі може мати додаток у вигляді фото-таблиці.
На виконання зазначених умов Договору, 16 березня 2021 року позивач згідно акту приймання-передавання нежитлового приміщення передав відповідачу зазначене майно, а саме: частину нежитлового приміщення літ. А1-11 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: кімнату на сьомому поверсі, загальною площею 24,3 кв.м.
Відповідно до пункту 11.1 Договору він набуває чинності, починаючи з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 15.03.2022, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх обов`язків за цим Договором.
Пунктами 4.1.,4.2. Договору визначено, що орендна плата сплачується щомісячно по 8000 грн. 00 коп. до 10-го числа поточного місяця, за який проводиться розрахунок. За умови інфляції орендна плата коригується на офіційно встановлений індекс інфляції, а саме розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за розрахунковий місяць на індекс інфляції за попередній місяць (наростаючим підсумком). Якщо Суборендар користується орендованим майном неповний місяць, то для розрахунку індексації береться частина орендної плати за фактичний строк користування майном у такому місяці.
Відповідно до умов п. 5.4.1. Договору суборендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, забезпечувальний платіж, інші платежі, передбачені даним Договором.
Пунктом 2.3. Договору визначено, що повернення приміщення суборендарем орендарю здійснюється на підставі акту прийому-передачі, що підписується Сторонами. У випадку не підписання акту приймання-передачі однією із сторін – договір вважається не розірваним, а приміщення не вважається не переданим орендарю. Орендна плата нараховується до моменту узгодження (підписання) акту прийму-передачі сторонами Договору.
Відповідно до п.8.2. Договору суборенди визначено, що у випадку несвоєчасної або не в повному обсязі оплати орендної плати, Суборендар сплачує Орендарю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми прострочення платежів за кожен день прострочення.
Проте, в порушення вищезазначених умов Договору суборенди відповідач після закінчення строку дії Договору приміщення Орендарю не повернув та з липня 2022 року Суборендар свої зобов`язання щодо оплати орендних платежів не виконує.
У зв`язку з неналежним виконанням умов договору заборгованість відповідача перед позивачем за період з липня 2022 по червень 2023 року, складається з заборгованості: з орендної плати – 129 271,98 грн., 32148,47 грн. – пені відповідно до п. 8.2 Договору; 5 801,38 грн. – інфляційні втрати; 1 848,00 грн. - 3% проценти річних; штраф відповідно до п.8.6 Договору в сумі 106 934,38 грн. Загальна сума заборгованості становить 276 934,38 грн. 
На підставі викладеного позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Манкі Бразерс» заборгованість в розмірі 276 934,38 грн, яка складається з: орендної плати – 129 271,98 грн., 32148,47 грн. – пені відповідно до п. 8.2 Договору; 5 801,38 грн. – інфляційні втрати; 1 848,00 грн. - 3% проценти річних; штраф відповідно до п.8.6 Договору в сумі 106 934,38 грн. 
Ухвалою судді від 24.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам надано строк для подання заяв по суті справи, призначено судове засідання.
Відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на позов в якому просить поновити строк для подачі відзиву на позов та прийняти його.
22.11.2023 у підготовчому засіданні задоволено клопотання відповідача, поновлено строк на подачу відзиву на позов та прийнято відзив на позов, у якому вказує наступне.
Позивач посилаючись на умови Договору, з якого випливають позовні вимоги, позивач, як сторона судового процесу не надав суду доказів того, що він дійсно є орендарем даного приміщення і йому відповідно надано право на укладення договорів з суборенди. Позивач звертаючись до суду вказує, що відповідач після спливу 12 місяців після укладення договору суборенди не передала згідно умов договору майно, яке було передано йому на час укладення договору суборенди, що на його думку є порушенням його прав і є підставою для нарахування як орендної плати та і штрафних санкцій та пені. Однак, в прохальної частині свого позову позивач просить тільки стягнути нараховані ним суми як збитки від неналежного виконання договірних обов`язків зі сторони відповідача. Тобто припинити дії, які порушують його права та зобов`язати передати майно, так як він бажає, він таких вимог не заявляє, а нараховувати суми, які значно вище, чим розмір орендної плати для нього є допустимими. Її лист до відповідача згідно якого вона просила припинити договірні відносини, позивач не бере до уваги, хоча цей лист є однією з форм укладання угод як для укладення договорів, так і їх припинення. Позивач не враховує, що з початку повномасштабного військового вторгнення рф в Україну склалися обставини, які за листом ТПП за номером 2024/02.0-1 військові дії відносяться до форс-мажорних обставин. Вважає, що дія договору суборенди закінчилася після спливу 12 місяців, нарахування орендної плати, штрафу, пені, 3% річних є незаконними. Сам розмір збитків не обґрунтований, оскільки перевищує сам розмір орендної плати при її законному нарахуванню. 
Також у підготовчому засіданні задоволено клопотання представника відповідача про допит свідка ОСОБА_2 .
Ухвалою суду від 18.09.2024 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом ТОВ «Манкі Бразерс» до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором №16/03-2021-МАЯК-5 суборенди не житлового приміщення від 16.03.2021 до судового розгляду по суті. 
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та наполягав на його задоволенні з підстав, викладених у позові.
В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позов. 
Крім того, 03.03.2025 представником відповідача надано письмові пояснення у яких зокрема зазначає наступне.
Відповідно до п.2.2 договору суборенди не житлового приміщення від 16.03.2021 р. по закінченню строку суборенди або припинення договору з інших підстав, суборендатор зобов`язаний повернути приміщення орендарю протягом одного робочого дня з дати закінчення строку оренди або розірвання договору оренди з ініціативі орендаря у придатному стані з урахуванням його нормального зносу. Відповідно до п.11.1, даний договір набуває чинності починаючи з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 15.03.2022, але у будь якому випадку до повного виконання сторонами своїх обов`язків за цим договором. Таким чином строк дії суборенди закінчився 14.03.2022, при цьому п.3.1 договору, за яким строк оренди закінчується у дату повернення приміщення за актом приймання-передачі приміщення від суборендаря орендарю, не може бути застосований оскільки явно протирічить вищевказаним умовам договору з огляду на те, що повернення приміщення відбувається протягом одного робочого дня після закінчення строку суборенди. Разом з тим, договір взагалі не визначає яким чином користувач приміщення має повернути орендовано майно. 
Крім того, ОСОБА_1 не використовувала орендоване приміщення починаючи з 24.02.2022 , що підтверджується тим, що позивачем подано оголошення про здачу в оренду приміщення, яке є об`єктом оренди за договором. В даному випадку позивач відмовився прийняти майно з суборендного користування відповідача, а тому в силу приписів ст.613 ЦК України він є кредитором, що прострочив, оскільки не прийняв належне виконання, запропоноване боржником.
За таких обставин, оскільки орендоване приміщення не було передано позивачу саме у зв`язку із умисним ухиленням останнього від його прийняття, тому позовні вимоги про стягнення оренди та штрафних санкцій у періоди, в які орендоване приміщення не використовувалось є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, заявлені позивачем суми неустойки є значними і явно перевищують розмір збитків, які позивач міг зазнати через ініційоване ним же порушення свої прав, при цьому позивач вже отримав сатисфакцію, оскільки стягнув суми неустойки в розмірі 51 414 грн. 89 коп. за рішення суду по справі №335/3570/22.
Враховуючи вищевикладене представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Манкі Бразерс».
Крім того, представник відповідача в судовому засіданні відмовився від допиту свідка ОСОБА_3 і ця відмова прийнята судом. 
Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 16.03.2021 між ТОВ «Манкі Бразерз» та ОСОБА_1 було укладено Договір суборенди нежитлового приміщення №16/03-2021-МАЯК-5, відповідно до п. 1.1. Договору, орендар зобов`язується передати Суборендарю в тимчасове платне користування (Суборенду) частину нежитлового приміщення літ. А1-11 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: кімнату на сьомому поверсі.
Згідно п. 2.1. Договору, приміщення передається Суборендарю на підставі акту приймання-передачі, у якому вказується опис його технічного стану. Акт приймання-передачі може мати додаток у вигляді фото-таблиці.
На виконання зазначених умов Договору, 16 березня 2021 року позивач згідно акту приймання-передавання нежитлового приміщення передав відповідачу зазначене майно, а саме: частину нежитлового приміщення літ. А1-11 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: кімнату на сьомому поверсі, загальною площею 24,3 кв.м.
Відповідно до пункту 11.1 Договору він набуває чинності, починаючи з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 15.03.2022, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх обов`язків за цим Договором.
Пунктами 4.1.,4.2. Договору визначено, що орендна плата сплачується щомісячно по 8000 грн. 00 коп. до 10-го числа поточного місяця, за який проводиться розрахунок. За умови інфляції орендна плата коригується на офіційно встановлений індекс інфляції, а саме розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за розрахунковий місяць на індекс інфляції за попередній місяць (наростаючим підсумком). Якщо Суборендар користується орендованим майном неповний місяць, то для розрахунку індексації береться частина орендної плати за фактичний строк користування майном у такому місяці.
Відповідно до умов п. 5.4.1. Договору суборендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, забезпечувальний платіж, інші платежі, передбачені даним Договором.
Пунктом 2.3. Договору визначено, що повернення приміщення суборендарем орендарю здійснюється на підставі акту прийому-передачі, що підписується Сторонами. У випадку не підписання акту приймання-передачі однією із сторін – договір вважається не розірваним, а приміщення не вважається не переданим орендарю. Орендна плата нараховується до моменту узгодження (підписання) акту прийму-передачі сторонами Договору.
Проте, в порушення вищезазначених умов Договору суборенди відповідач після закінчення строку дії Договору приміщення Орендарю не повернув та з липня 2022 року Суборендар свої зобов`язання щодо оплати орендних платежів не виконує.
Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, позивач свої зобов`язання виконав та передав відповідачеві в тимчасове платне користування (Суборенду) частину нежитлового приміщення літ. А1-11 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: кімнату на сьомому поверсі.
Відповідачем доводи позивача не спростовані, доказів належного виконання зобов`язання з повернення інвестиційних коштів суду не надано.
Матеріали справи не містять, а відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що ним за період з липня 2022 року по червень 2023 було сплачено орендну плату
З матеріалів справи не вбачається, що сторони досягли згоди щодо розірвання Договору Суборенди нежитлового приміщення. Доказів розірвання даного Договору у судовому порядку до матеріалів справи не надано.
У зв`язку неналежним виконанням умов договору заборгованість відповідача перед позивачем за період з липня 2022 по червень 2023, складається з заборгованості: з орендної плати – 129 271,98 грн., 32148,47 грн. – пені відповідно до п. 8.2 Договору; 5 801,38 грн. – інфляційні втрати; 1 848,00 грн. - 3% проценти річних; штраф відповідно до п.8.6 Договору в сумі 106 934,38 грн. 
Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору, як зазначено у ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Відповідно до ст. ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор – прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ч.1 ЦК України).
Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У ході судового розгляду цивільної справи знайшли своє підтвердження доводи позивача про порушення відповідачем своїх зобов`язань за інвестиційним договором.
Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідач, якій прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Крім того, відповідно до п.8.2. Договору суборенди визначено, що у випадку несвоєчасної або не в повному обсязі оплати орендної плати, Суборендар сплачує Орендарю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми прострочення платежів за кожен день прострочення.
Згідно до ч.1 ст.549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Частиною третьою ст.549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно до ч.1 ст.550 ЦК України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно (ч.1 ст.551 ЦК України).
Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом (ч.2 ст.551 ЦК України).
Як вбачається зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
В той же час вимоги позивача щодо стягнення пені суд відхиляє, оскільки відповідно до матеріалів справи, штраф і пеня нараховані за несвоєчасне виконання зобов`язання, а тому вимоги про стягнення з боржника одночасно штрафу та пені є подвійною цивільно-правовою відповідальністю.
За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за договорами свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення пені за порушення умов договору слід відмовити, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню лише штраф.
В обґрунтування заперечень щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій, представник відповідача послався на введення в Україні воєнного стану.
Разом з тим, посилання на Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, як на підставу для звільнення відповідача від штрафних санкцій , суд оцінює критично, враховуючи наступне.
Указом Президента № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан.
Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 (далі - ТПП України) на підставі ст.ст.14,14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчено форсмажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію рф проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).
Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Тобто, звільнення від відповідальності можливе лише за неможливості виконання зобов`язань з об`єктивних причин - внаслідок випадку або непереборної сили.При цьому, в силу ст. 625 ЦК України, за відсутності об`єктивних причин звільнення від відповідальності не допускається.
Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання зобов`язання; доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.
Суд також враховує, що відповідно до діючого законодавства України форс-мажор звільняє лише від відповідальності за порушення зобов`язання, що сталося внаслідок такого форс-мажору, але не звільняє від виконання відповідного зобов`язання і не є підставою для припинення зобов`язань. Проте і звільнення від відповідальності може мати місце лише у випадку, коли невиконання зобов`язання є наслідком дії форс-мажорних обставин, що має бути доведено у встановленому чинним законодавством порядку та підтверджено належними документами.
Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.
Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.
Запровадження з 24.02.2022 воєнного стану в країні, що є форс-мажорними обставинами, не можуть однозначно засвідчувати неможливість виконання відповідачем договірних зобов`язань перед позивачем, оскільки перелічені обставини не є абсолютною самостійною підставою для відкладення строку виконання грошового зобов`язання на час, протягом якого такі обставини зберігають свою дію.
Таким чином, настання обставин непереборної сили, а саме: військова агресія рф проти України, що стало підставою для введення воєнного стану в Україні з 24.02.2022, не є безумовною підставою для звільнення відповідача від виконання своїх зобов`язань по сплаті орендної плати за користування орендованим майном після 24.02.2022 р.
Оцінка досліджених судом доказів, дає підстави дійти висновку, що відповідач не довів підстав для звільнення його від виконання своїх зобов`язань по сплаті орендної плати за користування орендованим майном після 24.02.2022, не надав доказів неможливості використовувати майно внаслідок настання обставин непереборної сили, у тому числі внаслідок відсутності доступу до майна.
Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнення з відповідача на користь позивача у зв`язку з неналежним виконанням умов договору, заборгованості за період з липня 2022 по червень 2023, яка складається: з орендної плати – 129 271,98 грн.; 5 801,38 грн. – інфляційні втрати; 1 848,00 грн. - 3% проценти річних; штраф відповідно до п.8.6 Договору в сумі 106 934,38 грн. В іншій частині позовних вимог – відмовити. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3657 грн. 83 коп.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Манкі Бразерз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором №16/03-2021-МАЯК-5 суборенди нежитлового приміщення від 16.03.2021 року, – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Манкі Бразерз» заборгованість за договором №16/03-2021-МАЯК-5 від 16.03.2021 за період з липня 2022 по червень 2023, яка складається: з орендної плати – 129 271 гривень 98 копійок; 5 801 гривень 38 копійок – інфляційні втрати; 1 848 гривень 00 копійок - 3% проценти річних; штраф відповідно до п.8.6 Договору в сумі 106 934 гривень 38 копійок, а всього в сумі 243 855 гривень 74 копійки.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Манкі Бразерз» судові витрати зі сплати судового у розмірі 3 657 гривень 83 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відповідно до ч. 5 ст. 265 ЦПК України зазначаються наступні відомості:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Манкі Бразерз», ЄДРПОУ 43741413, адреса: 69035, м. Запоріжжя, пр. Маяковського, буд. 11, оф.7.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено 25.03.2026 року.

Суддя: А.В. Воробйов