Справа № 165/4609/25
Провадження № 2/165/439/26 

НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року м. Нововолинськ 

Нововолинський міський суд Волинської області в складі: 

головуючого судді Василюка А.В.,
за участю секретаря Навроцької М.Р., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Нововолинську, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
встановив:

29 грудня 2025 року представник ТзОВ «ФК «ЄАПР» Незамай А.Д. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29 січня 2025 року між ТзОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №63489-01/2025, який підписаний позичальником електронним цифровим підписом, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. За умовами договору ТзОВ «Стар Файненс Груп» зобов`язувалося передати відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповдача, а ОСОБА_1 зобов`язувався повернути кредитору кошти у день закінчення строку кредиту та сплатити інші платежі обумовлені договором. 27 травня 2025 року між ТзОВ «Стар Файненс Груп» та ТзОВ «ФК «ЄАПР» укладено договір факторингу №27052025, у відповідності до умов якого ТзОВ «Стар Файненс Груп» передало, а ТзОВ «ФК «ЄАПР» за окрему плату, прийняло право грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, включно за договором №63489-01/2025. Всупереч умовам договору, незважаючи на письмові повідомлення, до та після відступлення права вимоги, відповідач ОСОБА_1 не здійснив необхідних платежів для погашення заборгованості, тобто порушив взяті на себе зобов`язання. З огляду на вищевикладене представник ТзОВ «ФК «ЄАПР» просить стягнути з ОСОБА_1 в користь кредитора ТзОВ «ФК «ЄАПР» 42736 грн. заборгованості за кредитним договором №63489-01/2025 та понесені судові витрати у справі.
Ухвалою від 30 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ним копії ухвали.
Представник позивача ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у судове засідання не з`явився, в п.4 позовної заяви ОСОБА_2 просила суд проводити розгляд справи у відсутності представника позивача і у випадку неявки в судове засідання відповідача у визначені судом дату та час, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с.3 зворот).
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав до суду відзив, у якому не погоджуюсь із позовними вимогами ТОВ «ФК «ЄАПБ» у заявленому розмірі та вважає їх необґрунтованими. Вказує на відсутність належного та допустимого розрахунку заборгованості. Штрафи та пеня є неспівмірними, та на підставі ст.551 ЦК України просить суд зменшити розмір неустойки, а у разі відсутності доказів її правомірного нарахування відмовити в цій частині позовних вимог. Також зазначає, що позивач не довів належним чином перехід права вимоги до нового кредитора, а саме не було надано належних доказів, що за кредитним договором право вимоги передано позивачу; відсутні докази належного повідомлення боржника про зміну кредитора. Крім того він неодноразово звертався до позивача з пропозицією мирного врегулювання спору та погашення заборгованості у межах своїх реальних фінансових можливостей. Позивач відмовився від мирного врегулювання, що, на його думку лише свідчить про відсутність добросовісності з його боку (а.с.52-53). 
Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
29 січня 2025 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 укладений договір про надання фінансового кредиту №63489-01/2025, відповідно до умов якого відповідач отримав у кредит грошові кошти в розмірі 16000 грн., строком на 120 днів. Процентна ставка за договором становила 0,90 % в день, а комісія склала 1600 грн. (п. 1.4) договору (а.с.6-10).
Кредитний договір був підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ОСОБА_1 одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер телефону відповідача, про що зазначено п. 8 кредитного договору, а також зазначена адреса, реквізити та підписи сторін.
У додатку №1 (графік платежів) до договору, а також у паспорті споживчого кредиту сторони погодили усі платежі за кредитом, включно проценти за користування кредитом, комісію (а.с.11-13).
Частинами 1 та 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права Первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Згідно ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
27 травня 2025 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та ТзОВ «Стар Файненс Груп» (клієнт) було укладено договір факторингу №27052025 (а.с.17-21), у відповідності до умов якого клієнт передає (відступає) фактору за плату, а фактор приймає належні клієнту права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами у відповідності до Реєстру боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 , що підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників (а.с.22), платіжною інструкцією №722 від 30 травня 2025 року, а також витягом з реєстру боржників від 27 травня 2025 року (а.с.23-24).
Суд зазначає, що реєстр підписаний сторонами, містить всі необхідні дані (сума вимоги, найменування боржника, дата переходу, підписи), а тому, на думку суду є достатнім доказом передачі права вимоги. Відповідно до ст.203 ЦК України, правочин є дійсним, якщо він відповідає волевиявленню сторін та не суперечить закону.
Істотними умовами договору факторингу є предмет договору та ціна відступлення права вимоги. Оскільки сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору факторингу №27052025, що підтверджує належне відступлення права вимоги. Крім того, сторони погодили викласти зазначені умови договору в реєстрі.
Оскільки право вимоги, на підставі визначеного договору переходить у момент підписання реєстру, який є невід`ємною частиною договору факторингу, позивач належним чином підтвердив факт переходу йому права вимоги. Висновок відповідача про відсутність переходу права вимоги є необґрунтованим, оскільки ґрунтується на помилковому тлумаченні виникнення права вимоги та його передачі за договором факторингу.
Заборгованість відповідача, згідно з долученим розрахунком, складається з 16000 грн. заборгованісті за основною сумою боргу, 17136 грн. заборгованість за відсотками, 8000 грн штрафу та 1600 грн. комісії (а.с.25-27)
Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, ними дотримано письмову форму укладення кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог ст.639, ст.1054 ЦК України, оскільки передача грошових коштів відбулася, і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов.
Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19), від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20).
Будь-яких належних доказів на спростування позовних вимог, відповідачем не було надано.
Частиною 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з п.1.1 договору факторингу, зі змінами та доповненнями, відповідно до долучених додаткових угод (а.с.44), фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання , плату за позикою, процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимоги та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору 
Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
При ухваленні рішення у справі суд бере до уваги те, що вищевказаний кредитний договір був укладений між відповідачем та відповідною фінансовою установою, що містить суму основного зобов`язання, відсотки за користування кредитними коштами, строк їх повернення та нарахування.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст.76, ст.77, ст.78, ст.79, ст.80, ст.81 ЦПК України на спростування вказаних вище обставин.
Суд, у даному випадку аналізуючи спірні правовідносини в контексті зазначених норм права, встановлює, що позивачем підтверджений факт укладення відповідачем договору з первісним кредитором, після підписання якого між сторонами договору виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникли зобов`язання повернути кредитору кошти відповідно до умов договору та сплатити відсотки за користування ним.
Враховуючи те, що за умовами договору відповідач отримав кредитні кошти та користувавася ними, однак їх у встановлені строки не повернув, та враховуючи правові висновки Верховного Суду у постановах від 05.03.2023 у справі №910/4518/16, від 28.03. 2018 у справі №444/9519/12, від 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача неповернутого тіла кредиту (заборгованості за основною сумою боргу) за кредитним договором.
При цьому, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, крім заборгованості за основним боргом, позивач просив стягнути з відповдача ОСОБА_1 заборгованість за процентами, які нараховувалися первісним кредитоом за користування відповідачем кредитними коштами у розмірі 17136 грн., та з огляду на строк кредитування (120 днів) і обумовлені договором відсотки (0,90 % в день від суми кредиту), розрахунок, який наданий позивачем, що містить щоденне нарахування відсотків, розмір зазначених відсотків є повністю обґрунтованим та таким, що підтверджений документально.
Водночас, вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача штрафних санкцій за вказаним вище кредитним договором, суд зазначає наступне.
Так, згідно з доданими розрахунками за договором про надання фінансового кредиту №63489-01/2025 від 29.01.2025 відповідачу до сплати нараховані штрафні санкції в розмірі 8000 грн.
Разом з тим, відповідно до п.18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Верховний Суд зробив висновки щодо застосування п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія п.18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі №706/68/23 (провадження №61-8279св23).
Тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Оскільки з 24.02.2022 і до часу ухвалення рішення у даній справі в Україні діє воєнний стан, тому нарахування позивачем штрафних санкцій за договором про надання фінансового кредиту в розмірі 8000 грн. у період дії воєнного стану є безпідставними, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 2452,68 грн., що підтверджується документально (а.с. 5) та пропорційно задоволеним вимогам.
Керуючись ст.12, ст.13, ст.81, ст.89, ст.141, ст.263, ст.264, ст.265, ст.268, ст.272, ст.273 ЦК України, на підставі ст.257, ст.258, ст.259, ст.260, ст.261, ст.263, ст.264, ст.512, ст.514, ст.1054, ст.1077, ст.1078 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ЄДРПОУ 35625014, юридична адреса: вул. Симона Петлюри, буд.30, м. Київ, 01032) 34736 (тридцять чотири тисячі сімсот тридцять шість) грн. заборгованості за договором №63489-01/2025 від 29 січня 2025 року.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ЄДРПОУ 35625014, юридична адреса: вул. Симона Петлюри, буд.30, м. Київ, 01032) 2452 (дві тисячі чотириста п`ятдесят дві) грн.. 68 коп. судового збору.
У решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя   підпис   А.В. Василюк