Номер провадження: 22-ц/813/1120/26 
Справа № 521/9644/24
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О. А.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.,
суддів: Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря судового засідання: Чередник К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , на ухвалу Хаджибейського районного суду міста Одеси від 22 вересня 2025 року за заявою ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення суду у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2025 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Котовська Тетяна Олександрівна звернулася до суду із заявою про зміну способу виконання рішення суду у справі №521/9644/24, посилаючись на обставини, зумовлені введенням на території України воєнного стану, призов до військової служби чоловіка, який у подальшому самовільно покинув військову частину та не виходить на зв`язок, вкрай скрутне матеріальне становище ОСОБА_1 на даний час, що утруднює одночасну сплату стягнутих за рішенням (заочне) від 03.09.2024 року Малиновського районного суду м. Одеса по справі №521/9644/24 сум (загальна сума 71578,89 грн.) та утримання малолітньої дитини з батьками, тобто, на наявність виняткових обставин, що перешкоджають виконанню рішення суду з поважних причин.
Сторона відповідача просить суд змінити спосіб виконання судового рішення (заочного) від 03.09.2024 року Малиновського районного суду м. Одеса по справі №521/9644/24 за позовом АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 08.05.2020 року у розмірі 71578, 89 грн., станом на 09.05.2024 року, на зобов`язання сплатити заборгованість у розмірі 71578,89 грн., у вигляді щомісячних платежів у розмірі по 500,00 грн., до погашення основної суми заборгованості.
Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 22 вересня 2025 року у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення суду у справі №521/9644/24 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Хаджибейського районного суду міста Одеси від 22 вересня 2025 року скасувати та заяву про зміну способу виконання рішення задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що не дослідивши повно і всебічно всі матеріали та обґрунтування по справі, відмовляючи у задоволенні заяви про зміну способу виконання рішення суду, дотримуючись інтересів Позивача, Хаджибейський районний суд м. Одеса фактично ставить ОСОБА_1 перед вибором: сплачувати заборгованість або утримувати дитину та допомагати батькам.
Беззаперечно ОСОБА_1 розуміє свій обов`язок по сплаті заборгованості перед АТ «Універсал Банк», але не у спосіб нехтування інтересів дитини та хворих батьків. Розуміючи, що за час надання відстрочення виконання рішення суду, обставини, що унеможливлюють належне виконання рішення від 03.09.2024 (заочне) Малиновського районного суду м. Одеса, не змінилися на краще для Апелянта, через що ним своєчасно було подано вказану заяву. Як зазначалось у заяві від 29.08.2025 іншого виду доходу ОСОБА_1 немає. Суттєве обмеження єдиного джерела доходу Апелянта у вказаному розмірі (20% від заробітної плати) може призвести до таких наслідків як звільнення Відповідача з поточного офіційного місця роботи, що призведе до повного невиконання рішення від 03.09.2024 (заочне) Малиновського районного суду м. Одеса, що не відповідатиме ст. 129-1 Конституції України та інтересам як Позивача так і Відповідача. Введення воєнного стану, мобілізація чоловіка, його зникнення, розірвання шлюбу, непрацюючі хворі батьки-пенсіонери, істотне зменшення доходів, утримання малолітньої дитини, поточні обов`язки щодо сплати комунальних послуг – є вкрай винятковими обставинами, які призводять до неможливості виконання Відповідачем рішення від 03.09.2024 та які не були повно і всебічно дослідженні Хаджибейським районним судом м. Одеса під час прийняття оскаржуваної ухвали від 22.09.2025, що не відповідає вимогам ч. 5 ст. 263 ЦПК України. Саме з метою недопущення настання зазначених наслідків, які ймовірно призведуть до повного невиконання рішення від 03.09.2024 Малиновського районного суду м. Одеса, намагаючись виконувати свій обов`язок по сплаті заборгованості перед Позивачем, ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаною заявою, яка була розглянута всупереч вимог ст. 263 ЦПК України та у порядок, не передбачений ч. 2 ст. 435 ЦПК України. Наголошує, що запропонована Відповідачем зміна способу виконання рішення від 03.09.2024 Малиновського районного суду м. Одеса не призведе до зміни рішення по суті позовних вимог АТ «Універсал Банк» та дозволить кредитору домогтися остаточного виконання рішення боржником.
Будучи в розумінні ст.ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, на 07.04.2026 року о 14:00 годину представник Акціонерного товариства «Універсал Банк» не з`явився, причини неявки не повідомив, про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не клопотав, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.
Присутні в судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник – адвокат Котовська Тетяна Олександрівна не заперечували проти розгляду справи за фактичної явки.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.
Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч.1 п.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відмовляючи у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення суду у справі №521/9644/24 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що зміна способу виконання рішення суду у цій справі може призвести до порушення законних прав та інтересів позивача (стягувача) та належного виконання судового рішення, що є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист.
Колегія судді погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено.
Заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 03 вересня 2024 року по справі №521/9644/24 позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (адреса: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська 54/19, код ЄДРПОУ - 21133352) заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 08 травня 2020 року у розмірі 71578 (сімдесят одна тисяча п`ятсот сімдесят вісім) гривень 89 (вісімдесят дев`ять) копійок станом на 09 травня 2024 року, в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) – 71578 (сімдесят одна тисяча п`ятсот сімдесят вісім) гривень 89 (вісімдесят дев`ять) копійок, заборгованість за пенею – 0 (нуль) гривень, заборгованість за порушення грошового зобов`язання – 0 (нуль) гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (адреса: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська 54/19, код ЄДРПОУ 21133352) – 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень в рахунок сплаченого судового збору.
Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 25 лютого 2025 року по справі №521/9644/24 заяву відповідача ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду у справі №521/9644/24 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості– задоволено; відстрочено виконання заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеса від 03 вересня 2024 року по справі №521/9644/24 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 08 травня 2020 року у розмірі 71578 (сімдесят одна тисяча п`ятсот сімдесят вісім) гривень 89 (вісімдесят дев`ять) копійок станом на 09 травня 2024 року, на строк до 03 вересня 2025 року.
Згідно з абзацом 7 пункту 13 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменування місцевих загальних судів» від 26 лютого 2025 року (документ 4273-IX) найменування Малиновського районного суду міста Одеси змінено на Хаджибейський районний суд міста Одеси.
Також, судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09.07.2025 року по справі №947/13818/25 шлюб розірвано.
У шлюбі народилася дочка, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 30.09.2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одеса Одеського міського управління юстиції.
З 18.10.2023 року ОСОБА_3 призвано на військову службу до Збройних Сил України, відповідно довідки №1392 від 11.11.2023 року Військової частини НОМЕР_3 . З 29.02.2024 року ОСОБА_3 переведено до Військової частини НОМЕР_4 , за довідкою №1901 від 09.04.2024 року Військової частини НОМЕР_4 . З 28.07.2024 року ОСОБА_3 знято з усіх видів забезпечення за фактом відсутності на службі, згідно листа №613/15556 від 03.10.2024 року Військової частини НОМЕР_5 .
Батьки ОСОБА_1 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є пенсіонерами, на підтвердження чого суду надано: довідка №419 від 29.08.2018 року про те, що ОСОБА_5 перебуває на обліку у Малиновському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України у м. Одеса з 27.12.2017 року строком довічно, пенсійна справа №838218; та пенсійне посвідчення № НОМЕР_6 від 29.08.2011 року ОСОБА_6 , яка є інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК №078411 від 24.03.2011 року.
Відповідно довідки про доходи №НХ-02/349 від 21.08.2025 року з місця роботи, ОСОБА_1 працює на посаді провідного інженера служби організації та проведення закупівель регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця».
Колегія суддів виходить з наступного.
Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).
Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
Статтею 435 ЦПК України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках визначених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Відповідно до ч. 3ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.
Згідно із ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.
Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або заміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.
Так, поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Порядок виконання судового рішення означає визначену у рішенні суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним/приватним виконавцем, спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі об`єктивної (безумовної) неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений судом.
У постанові від 24 грудня 2014 року у справі №21-506а14 Верховний Суд України дійшов висновку, що зміну способу і порядку виконання судового рішення слід розуміти як застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю виконання цього рішення раніше визначеними способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не має змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення.
Подібного підходу дотримується і Верховний Суд, зокрема у постановах від 07 березня 2018 року у справі № 456/953/15-а, від 16 липня 2020 року у справі № 130/2176/17, від 11 листопада 2020 року у справі № 817/628/15 та від 17 лютого 2021 року у справі №295/16238/14-а.
Окрім того, Верховним Судом у постанові від 10 липня 2018 року у справі № 490/9519/16-а сформульовано наступний правовий висновок: «Змінивши спосіб виконання такої постанови із зобов`язання виплатити зазначені соціальні виплати на стягнення суми цих виплат, буде змінено постанову по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті». Подібний висновок також було зроблено Верховним Судом у постанові від 30 липня 2019 року у справі № 281/1618/14-а.
Колегія суддів звертає увагу на те, що на стадії виконання судового рішення, суд не може застосувати інший спосіб правового захисту позивача ніж той, що передбачений рішенням суду, оскільки в іншому випадку це означало б зміну суті рішення суду та застосування іншого способу правового захисту без дотримання належної судової процедури розгляду відповідних позовних вимог.
Також Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2018 року у справі № 2-749/11/2229 роз`яснив, що поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановленогост. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі абсолютної неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений. Але під час зміни способу та порядку виконання рішення, суд не може змінювати саме рішення по суті.
Спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у ст.16 ЦК Україниспособів захисту цивільних прав. Зокрема, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим.
При вирішенні питання про зміну способу виконання суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення.
З урахуванням системного тлумачення вказаних норм права, зміна способу і порядку виконання, за доведеності зазначених в цих нормах підстав, повинна відбуватися в межах вимог того позову, стосовно якого було ухвалено відповідне судове рішення, яке перебуває на примусовому виконанні.
Необхідною умовою для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, є наявність виняткових обставин, які б ускладнювали його виконання або робили його виконання неможливим, адже в такий спосіб змінюються висновки вже прийнятого судового рішення. Вказані обставини повинні бути чітко встановлені та підтвердженні відповідними доказами.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність виняткових обставин, які б перешкоджали належному виконанню боржником рішення суду, ускладнювали б його виконання або робили виконання неможливим, оскільки матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для зміні способу виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.
Обґрунтовуючи заяву про зміну способу виконання рішення суду у цій справі, заявник посилається на обставини, зумовлені введенням на території України воєнного стану, призов до військової служби чоловіка, який у подальшому самовільно покинув військову частину та не виходить на зв`язок, вкрай скрутне матеріальне становище ОСОБА_1 на даний час, утримання малолітньої дитини з батьками.
Проте, такі обставини були враховані судом першої інстанції раніше, при першому зверненні ОСОБА_1 до суду із заявою про відстрочення виконання рішення суду у справі №521/9644/24 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Так, відповідно до ухвали Малиновського районного суду міста Одеси від 25 лютого 2025 року заяву відповідача ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду у справі №521/9644/24 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задоволено; відстрочено виконання заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеса від 03 вересня 2024 року по справі №521/9644/24 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 08 травня 2020 року у розмірі 71 578 (сімдесят одна тисяча п`ятсот сімдесят вісім) гривень 89 (вісімдесят дев`ять) копійок станом на 09 травня 2024 року, на строк до 03 вересня 2025 року.
Нових обставин для зміни способу виконання рішення суду, з часу подання заяви про відстрочення виконання рішення суду, та задоволення судом відповідною ухвалою від 25 лютого 2025 року, судами не встановлена.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що введення та продовження строку воєнного стану в Україні не свідчить ні про наявність виняткових обставин, ні про поважність причин невиконання рішення суду.
При вирішенні заяви боржника має бути об`єктивно врахований баланс інтересів сторін.
Запропонований заявницею ОСОБА_1 спосіб виконання рішення у вигляді щомісячних платежів у розмірі по 500,00 грн., до погашення основної суми заборгованості у розмірі у розмірі 71 578, 89 грн., станом на 09.05.2024 року, призведе до необґрунтованого затягування, що є порушенням принципу своєчасності виконання рішення суду та балансу інтересів сторін, враховуючи, що судом вже було відстрочено виконання рішення суду на певний строк.
При цьому, посилання в доводах апеляційної скарги на те, що на її утриманні знаходиться малолітння дитина, апеляційним судом не береться до уваги, оскільки ОСОБА_1 не позбавлена можливості подати до суду за захистом своїх прав позовну заяву про стягнення аліментів до колишнього чоловіка, оскільки в засіданні судової колегії, остання пояснила, що цього не зробила без зазначення причин.
Також, в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що окрім неї, догляд за хворими батьками здійснює її брат, який і проживає разом з батьками, а особисто вона проживає разом з дитиною у квартирі свого колишнього чоловіка, місце фактичного перебування якого після самовільного залишення ним військової частини, на даний час невідомо.
За таких підстав, колегія суддів приходить до висновку, що ініціюючи питання про зміну способу виконання рішення суду, ОСОБА_1 не навела відповідних посилань та не надала належних і достатніх доказів наявності виключних або особливих обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Інші доводи апеляційної скарги зведені лише до незгоди з остаточним висновком районного суду без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами та невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини.
Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства. 
У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, ухвала суду - без змін. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Ухвалу Хаджибейського районного суду міста Одеси від 22 вересня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено: 22.04.2026 року.

Головуючий        О.М. Таварткіладзе

Судді:          Л.М. Вадовська

Є.С. Сєвєрова