ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Давидюка Тараса, 26А, м. Рівне, 33013, тел. (0362) 62 03 12, код ЄДРПОУ: 03500111,
e-mail: inbox@rv.arbitr.gov.ua, вебсайт: https://rv.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2026 р. м. Рівне Справа № 918/116/25 
Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Н. Церковної при секретарі судового засідання І.Шилан, розглянувши матеріали справи за позовом керівника Здолбунівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської обласної ради до відповідача 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП", відповідача 2)Комунального закладу "Тучинський геріатричний пансіонат" Рівненської обласної ради про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 22 576,72 грн

за участю представників сторін:
представник прокуратури - Немкович Ігор Іванович

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року керівник Здолбунівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської обласної ради звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП" та Комунального закладу "Тучинський геріатричний пансіонат" Рівненської обласної ради про визнання недійсними додаткових угод до Договору на постачання природного газу № ЛР-02/2020 від 08.01.2020 року та стягнення 22 576,72 грн.
Стислий виклад позиції позивача .
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те що Опрацюванням інформації, що міститься у відкритому доступі на веб- порталі уповноваженого органу з питань закупівель «Prozorro» встановлено, що за результатами проведення закупівлі у формі відкритих торгів (UA-2019-11-29-000372-a), 08.01.2020 між Комунальним закладом «Тучинський геріатричний пансіонат» Рівненської обласної ради (далі – Пансіонат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП» (далі –ТОВ «Енерджі Трейд Груп») укладено договір про постачання природного газу №ЛР-02/202.
У подальшому між сторонами підписано ряд додаткових угод, якими збільшено ціну за одиницю товару. Внаслідок укладення додаткових угод відбулось збільшення ціни за одиницю товару на 46,40 %.
Прокуратура стверджує, що при укладанні оспорюваних додаткових угод № 2, № 3, № 4 постачальником не обґрунтовано коливання ціни на електричну енергію на ринку, не обґрунтовано чому підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, не наведено причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь не вигідним. Прокуратура заявляє, що у цій справі підлягає до застосування позиція ВП ВС викладена у постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22, згідно з якою ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у ст. 652 ЦК України та п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
Відповідачі відзиву на позовну заяву не подали.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
На підставі п.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч.2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися хоча належним чином були повідомлені про розгляд справи, що вбачається з Довідки про доставку електронного листа в їхні електронні кабінети.
У відповідності до ч. 1 ст. 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Крім того, ухвали суду від 09.04.2025 та від 30.04.2025 надіслано судом до Єдиного державного реєстру судових рішень
Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалася обов`язковою суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання з розгляду справи по суті без участі представників відповідачів.
Прийнті у справі судові рішення та інші процесуальні дії.
Ухвалою суду від 10.02.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/116/25, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 26.02.2025 року.
19 лютого 2025 року через електронну систему "Електронний суд" від Комунального закладу "Рівненський психоневрологічний інтернат" надійшла заява про заміну відповідача 2 - Комунального закладу "Тучинський геріатричний пансіонат" Рівненської обласної ради у справі № 918/116/25 на його правонаступника - Комунальний заклад "Рівненський психоневрологічний інтернат" Рівненської обласної ради (вул. Лісова, б.1, с.Боянівка, Рівненський район, Рівненська облаcть,35324 код ЄДРПOУ: 03189328).
25 березня 2025 року через електронну систему "Електронний суд" від Рівненської обласної ради надійшло клопотання про розгляд даного позову без участі їх представника.
Ухвалою суду від 26.02.2025 року підготовче засідання відкладено на 26.03.2025 року.
26 березня 2025 року через електронну систему "Електронний суд" від позивача надійшли письмові пояснення з приводу заміни відповідача 2 - Комунального закладу "Тучинський геріатричний пансіонат" Рівненської обласної ради у справі № 918/116/25 на його правонаступника - Комунальний заклад "Рівненський психоневрологічний інтернат" Рівненської обласної ради.
Ухвалою суду від 26.03.2025 року Клопотання Комунального закладу "Рівненський психоневрологічний інтернат" Рівненської обласної ради про заміну відповідача 2 на його правонаступника задоволено. Замінено відповідача 2 у справі №918/116/25 - Комунальний заклад "Тучинський геріатричний пансіонат" Рівненської обласної ради (35400, Рівненська обл. с. Тучин, вул. Шевченка, 8, код ЄДРПОУ 25316508) на його правонаступника - Комунальний заклад "Рівненський психоневрологічний інтернат" Рівненської обласної ради (35324, Рівненська обл., Рівненський район, с. Боянівка, вул. Лісова, 1 код ЄДРПОУ 03189328). Продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 12.05.2025 року. Підготовче засідання відкладено на 23 квітня 2025 року.
Окрім того, в судовому засіданні 26.03.2025 року протокольною ухвалою суд відмовив Товариству з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП" у клопотанні від 17.03.2025 року про зупинення провадження у справі №918/116/25 до закінчення перегляду в касаційному порядку та прийняття рішення Великою Палатою Верховного Суду у справі №920/19/24.
01 квітня 2025 року прокурором подано документи на вимогу ухвали суду від 26.03.2025 року.
23 квітня 2025 року в судовому засіданні прокурор не заперечив щодо закриття підготовчого провадження та переходу до розгляду справи по суті.
Ухвалою суду від 23.04.2025 року закрито підготовче провадження у справі № 918/116/25, призначено справу до судового розгляду по суті на 07 травня 2025 року.
25 квітня 2025 року від представника відповідача 1 через систему "Електронний суд" надійшло клопотання про зупинення розгляду справи, в якому просив зупинити провадження у даній справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24.
Ухвалою суду від 07 травня 2025 року суд постановив повернутися на стадію підготовчого провадження у справі № 918/116/25 та зупинити провадження у справі № 918/116/25 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24. Зобов`язано сторони інформувати суд про результати розгляду справи № 920/19/24.
26 грудня 2025 року через підсистему електронний суд від Здолбунівської окружної прокуратури надійшло клопотання про поновлення провадження у данній справі, у зв`язку із закінченням перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24 та оприлюдненням повного тексту постанови від 21.11.2025 в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Ухвалою суду від 29 грудня 2025 року поновлено провадження у справі № 918/116/25. Розгляд справи призначено на 28 січня 2026 року. 
07 січня 2026 року на адресу суду від прокуратури надійшли письмові пояснення по справі.
Ухвалою суду від 28 січня 2026 року закрито підготовче провадження у справі № 918/116/25 та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 лютого 2026 року.
В судовому засіданні 11 лютого 2026 року прокурор позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві .
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.
Судом встановлено, що опрацюванням інформації, що міститься у відкритому доступі на веб- порталі уповноваженого органу з питань закупівель «Prozorro» що за результатами проведення закупівлі у формі відкритих торгів (UA-2019-11-29-000372- a), 08.01.2020 між Комунальний заклад «Тучинський геріатричний пансіонат» Рівненської обласної ради (далі – Пансіонат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП» (далі –ТОВ «Енерджі Трейд Груп») укладено договір про постачання природного газу №ЛР-02/202 (далі – Договір).
Згідно плану закупівлі (UA-P-2019-11-29-000851-a), джерелом її фінансування є кошти обласного бюджету.
Розділом 1 Договору визначено, що предметом договору є природний газ з обсягом постачання 115 853 куб.м.
Пунктом 3.1. Договору зазначено, що ціна договору становить 625 250,00 грн., у тому числі ПДВ 104 208,33 грн.
Згідно п. 3.2. ціна природного газу за 1 000 куб. м. становить 5 396,92 грн з ПДВ та включає в себе наступні складові:
- нерегульована частина (ціна природного газу як товару) – 4 373,27 грн без ПДВ;
- регульована частина (тариф на послуги транспортування природного газу для точок входу і точок виходу) – 124,16 грн, без ПДВ, який встановлено постановою НКРЕКП від 24.12.2019№3013;
- ПДВ – 899,49 грн.
Згідно розділу 12 Договору, сторони також домовилися, що умови Договору не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції Учасника за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару). Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань Сторонами у повному обсязі, крім випадків визначених: п.п.12.1.1. зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків Замовника; п.п.12.1.2. зміни ціни на одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в Договорі. Коливання ціни товару на ринку підтверджується документом органу, установи чи організації, які мають повноваження здійснювати моніторинг цін на товари, визначати зміни ціни товару на ринку; п.п.12.1.3. покращення предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в Договорі; п.п. 12.1.4. продовження строку дії Договору та виконання зобов`язань щодо передання товару у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат Замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в Договорі; п.п. 12.1.5 узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості та якості товарів); п.п. 12.1.6 зміни ціни у зв`язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до зміни таких ставок; п.п. 12.1.7. зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни.
Відтак, на момент укладення та підписання Договору № ЛР-02/202 від 08.01.2020 на постачання електричної енергії сторонами були узгоджені та визначені всі істотні умови угоди, а саме предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за договором відповідно до вимог Господарського кодексу України та Закону України "Про публічні закупівлі".
Судом встановлено, що у подальшому між сторонами підписано ряд додаткових угод, якими збільшено ціну за одиницю товару:
- додатковою угодою №1 від 07.10.2020 сторони узгодили внесення змін до п. 3.2. Договору та встановили, що з 01.09.2020, ціна природного газу (ціна за одиницю) за 1000 метрів кубічних в сумі 5 936,61 грн. з ПДВ що включає в себе тариф на послуги транспортування природного газу, коефіцієнти, які враховують період замовлення потужності (тобто збільшено ціну на 9,99 %). Всі інші умови залишаються незмінними;
- додатковою угода №2 від 03.11.2020 встановлено, що з 01.10.2020 ціна природного газу (ціна за одиницю) за 1000 метрів кубічних становить 6 530,27 грн. з ПДВ (тобто збільшено ціну на 20,99 %);
- додатковою угода №3 від 04.11.2020 встановлено, що з 01.10.2020 ціна природного газу (ціна за одиницю) за 1000 метрів кубічних становить 7 183,29 грн. з ПДВ (тобто збільшено ціну на 33,09 %);
- додатковою угода №4 від 23.11.2020 встановлено, що з 01.11.2020 ціна природного газу (ціна за одиницю) за 1000 метрів кубічних становить 7 901,60 грн. з ПДВ (тобто збільшено ціну на 46,40 %).
Отже, внаслідок укладення додаткових угод відбулось збільшення ціни за одиницю товару на 46,40 %.
Згідно актів приймання-передачі електроенергії відповідач поставив природній газ загальним обсягом 12,78601 тис.м3, на загальну суму 98 482,27 грн., а саме:
- за листопад 2020 року №00000031458 - 3,54683 тис.м3 на суму 25 477,93 грн. з ПДВ, сплачені відповідно до платіжного доручення №364 від 17.11.2020;
- за грудень 2020 року №00000034882 - 6,65218 тис.м3 на суму 52 562,89 грн. з ПДВ, сплачені відповідно до платіжного доручення №394 від 15.12.2020;
- за грудень 2020 року №00000035987 - 2,58700 тис.м3 на суму 20 441,45 грн. з ПДВ, сплачені відповідно до платіжного доручення №421 від 28.12.2020.
Відповідно до звіту про виконання договору про закупівлю UA-2019-11-29-000372-a, на веб порталі "Prozorro", правовідносини за вказаним Договором припинені.
На переконання прокурора, кошти, безпідставно отримані ТзОВ «ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП» в результаті укладення додаткових угод, у розмірі 22 576,72 грн., мають бути стягнуті на користь Рівненської обласної ради в дохід обласного бюджету.
Щодо участі прокурора у цій справі, оцінка обґрунтованості порушення інтересів держави в особі органу, визначеного прокурором позивачем.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Такі випадки передбачено частиною 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", за приписами якої прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
У пунктах 3, 4 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 зазначається, що в основі інтересів держави є потреба у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі, як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання, тощо.
З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Таким чином, наведені вище норми законів та Рішення Конституційного Суду України, надають прокуророві право звертатися до суду з позовами про захист інтересів держави, обґрунтовуючи при цьому, в чому саме полягає таке порушення.
Аналогічну позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 23 травня 2006 року у справі № 16/472, від 03 квітня 2007 року у справі № 05-5-46/8142, від 15 травня 2007 року у справі № 12/111 та Верховний Суд від 26 липня 2018 року у справі № 926/1111/15.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у п.5.6 постанови від 16 квітня 2019 року у справі № 910/3486/18 зазначив, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.
У постанові від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/18 (провадження № 12-72гс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що сам факт не звернення до суду ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси територіальної громади, свідчить про те, що зазначений орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.
Правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) оспорюваних додаткових угод, на підставі яких ці кошти витрачено, такому суспільному інтересу не відповідає.
Виконання зобов`язань за додатковою угодою, укладеною з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, призвело до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів, що не відповідає меті Закону України "Про публічні закупівлі" та принципам, за якими мають здійснюватися публічні закупівлі, закріпленими в статті 3 даного Закону.
Окремо необхідно зазначити, що згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 для підтвердження судом підстав для представництва прокурора інтересів держави в суді у випадку, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган, достатнім є дотримання прокурором порядку повідомлення, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", та відсутність самостійного звернення компетентного органу до суду з позовом в інтересах держави протягом розумного строку після отримання такого повідомлення.
У даному випадку, укладення додаткових угод до договору всупереч вимогам чинного законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання вимог законодавства у цій сфері становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 21 березня 2019 року по справі № 912/989/18).
Прокурор, обґрунтовуючи звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Рівненської обласної ради, вказав, що укладення додаткових угод до Договору всупереч вимогам чинного законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання вимог законодавства у цій сфері становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 21.03.2019 по справі №912/989/18).
Крім того, використання бюджетних коштів з порушенням вимог законодавства підриває матеріальну і фінансову основу системи бюджетного фінансування, що в свою чергу завдає шкоду інтересам держави.
Звернення прокурора до суду з вказаною позовною заявою має важливе значення для зміцнення правопорядку в сфері здійснення публічних закупівель і захисту економічної конкуренції та додержання всіма учасниками цих суспільних відносин принципу законності.
Невиконання встановлених законодавством норм при організації та проведенні тендерних процедур порушує інтереси держави в частині гарантування організації діяльності органів державної влади відповідно до вимог Конституції та законів України, забезпечення безумовного виконання нормативно-правових актів держави.
Окрім того, укладенням додаткових угод до договору поставки газу порушені матеріальні інтереси, оскільки з урахуванням додаткових угод Комунальним закладом фактично отримано менший обсяг газу у порівнянні з первісним договором за значно вищою ціною.
Недотримання в даному випадку законодавства в сфері публічних закупівель сприяло виникненню особливих негативних економічних і соціальних наслідків.
Укладення оспорюваних додаткових угод до договору закупівлі товару всупереч норм ЦК України та Закону України «Про публічні закупівлі» є порушенням законності в бюджетній системі, порушує принципи добросовісної конкуренції, об`єктивної та неупередженої оцінки тендерних пропозицій, та принципу запобігання корупційним діям і зловживанням при проведенні публічних закупівель.
Таке звернення прокурора спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання законності та цільового використання коштів державного підприємства або установи.
Судом встановлено, що Рівненська обласна рада не є стороною правочинів. Порушення інтересів держави обґрунтовано укладенням Комунальним закладом "Тучинський геріатричний пансіонат" Рівненської обласної ради додаткових угод всупереч вимог чинного законодавства і інтересам держави, що призвело до безпідставної зміни істотних умов договору, зростання ціни за одиницю товару.
Здолбунівською окружною прокуратурою, у відповідності до вимог ст.23 Закону України «Про прокуратуру», скеровано на адресу Рівненської обласної ради та КЗ «Тучинський геріатричний пансіонат» листи №01-04/669 від 02.12.2024 та №54/1- 1307 від 29.11.2024 відповідно, якими повідомлено про наявність порушень при підписанні додаткових угод до Договору на постачання природного газу.
З відповіді Рівненської обласної ради (лист №09-3345/01 від 05.12.2024), встановлено, що останньою не вживались заходи реагування за повідомленими фактами, у тому числі щодо проведення претензійно-позовної роботи.
З відповіді КЗ «Тучинський геріатричний пансіонат» (лист №01-04/669 від 02.12.2024) вбачається, що задля уникнення незабезпечення комунального закладу газом, що в свою чергу могло призвести до незабезпечення дотримання санітарних вимог до температури повітря, зриву опалювального сезону та відключення від системи газопостачання, укладено вищевказані додаткові угоди.
Опрацюванням веб порталу «Судова влада України» та відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що Рівненська обласна рада та/або Пансіонат не звернулися до суду щодо оскарження вказаних додаткових угод та стягнення коштів.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 126/2157/19 вказала, що у випадку, коли повернення майна (коштів) стороні правочину не відновлює права позивача, який не є стороною правочину, суд може застосувати інший, крім реституції, ефективний спосіб захисту порушеного права в межах заявлених позовних вимог.
Якщо позивачем у справі є розпорядник бюджетних коштів, то його правовий статус, повноваження, відповідальність визначаються положеннями Бюджетного кодексу України та Порядком складання, розгляду, затвердження та основними вимогами до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року № 228 (далі Порядок № 228).
Пунктом 5 Порядку № 228 визначено, що установам можуть виділятися бюджетні кошти тільки за наявності затверджених кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду.
Установи мають право брати бюджетні зобов`язання, витрачати бюджетні кошти на цілі та в межах, установлених затвердженими кошторисами, планами асигнувань загального фонду бюджету, планами надання кредитів із загального фонду бюджету, планами спеціального фонду.
За змістом пункту 43 Порядку № 228, розпорядники мають право провадити діяльність виключно в межах бюджетних асигнувань, затверджених кошторисами, планами асигнувань загального фонду бюджету, планами надання кредитів із загального фонду бюджету, планами спеціального фонду.
Згідно з нормами статті 48 Бюджетного кодексу України зобов`язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов`язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до ч. 6 цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов`язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов`язань не здійснюються.
Отже, підсумовуючи зазначене, прокуратура обґрунтувала правомірність звернення до суду з даним позовом.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
З наведених обставин справи судом встановлено, що спірні правовідносини є за своїм змістом є майновими, договірними та стосуються поставки товару. Спірний характер правовідносин базується на тому, що прокурор вважає порушеними інтереси держави з огляду на недотримання вимог Закону України "Про публічні закупівлі" при укладенні додаткових договорів, якими внесено зміни до вартості товару що закуповувався.
Як унормовано положеннями статті 11 ЦК України та статті 174 Господарського кодексу України (далі ГК України) договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).
Статтею 536 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з нормами частини 1 статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частинами 1, 3, 5 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
Згідно зі статтею 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Згідно із частиною першою статті 628, статтею 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Згідно із частинами третьою, четвертою статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із частинами першою, другою статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.
Відповідно до частини четвертої статті 41 Закону № 922-VIII умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
Із системного тлумачення наведених норм ЦК України та Закону № 922-VIII видно, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.
Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
В іншому випадку не досягається мета Закону № 922-VIII, яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24 січня 2024 року по справі № 922/2321/22).
Наведене підтверджується також тлумаченням норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі". У цьому Законі в редакції до 19 квітня 2020 року норма пункту 2 частини п`ятої статті 41 була викладена в статті 36 та мала такий зміст: "Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі".
Отже, вказана норма Закону України "Про публічні закупівлі" редакції до 19 квітня 2020 року не дозволяла зміни ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % від ціни, визначеної сторонами при укладенні договору про закупівлю, проте не обмежувала сторони в можливості багато разів змінювати (не було обмежень щодо строків зміни ціни) таку ціну протягом дії договору в межах встановлених 10 % у разі коливання ціни такого товару на ринку.
Зазначена норма була змінена Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про публічні закупівлі" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення публічних закупівель" № 114-IX від 18 вересня 2019 року (далі - Закон № 114-ІХ), яким Закон № 922-VIII було викладено в новій редакції. У новій редакції зазначена норма була викладена в пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII та доповнена умовою, що така зміна ціни в бік збільшення не може відбуватись частіше ніж один раз на 90 днів, крім закупівлі бензину, дизельного пального, газу та електричної енергії.
Отже, в новій редакції норма пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" не змінила свого змісту щодо розміру зміни ціни за одиницю товару (не більше ніж на 10 % від ціни, визначеної сторонами при укладенні договору про закупівлю), проте була доповнена умовою, яка обмежила строки зміни такої ціни, а саме не частіше ніж один раз на 90 днів.
Відповідно до пояснювальної записки до проекту Закону № 114-ІХ, метою його прийняття було удосконалення системи публічних закупівель, спрямованої на розвиток конкурентного середовища та добросовісної конкуренції у сфері закупівель, а також забезпечення виконання міжнародних зобов`язань України у сфері публічних закупівель, у тому числі протидії "ціновому демпінгу" коли учасник процедури закупівлі пропонує значно занижену ціну товару, щоб перемогти, а потім через додаткові угоди суттєво збільшує ціну товару та відповідно зменшує обсяг закупівлі, чим нівелює результати публічної закупівлі.
За такої мети очевидно, що зміни, внесені законодавцем Законом № 114-ІХ у вказану норму пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", не були спрямовані на те, щоб дозволити учасникам публічних закупівель використовувати "ціновий демпінг" з подальшим збільшенням ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % від ціни, визначеної сторонами за результатами процедури закупівлі та при укладенні договору про закупівлю.
Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою статті 203 цього Кодексу.
Частиною третьою статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно із частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Пунктом 3.1. Договору зазначено, що ціна договору становить 625 250,00 грн., у тому числі ПДВ 104 208,33 грн.
Згідно п. 3.2. ціна природного газу за 1 000 куб. м. становить 5 396,92 грн з ПДВ та включає в себе наступні складові: нерегульована частина (ціна природного газу як товару) – 4 373,27 грн без ПДВ; регульована частина (тариф на послуги транспортування природного газу для точок входу і точок виходу) – 124,16 грн, без ПДВ, який встановлено постановою НКРЕКП від 24.12.2019№3013; ПДВ – 899,49 грн.
Суд зазначає, що чинне законодавство про публічні закупівлі не визначає, які органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання.
Разом з тим, судом враховується, що у документах, які видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників такого коливання, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 13 жовтня 2020 року у справі № 912/1580/18).
Висновки Харківської торгово-промислової палати можуть використовуватися для підтвердження коливання ціни товару на ринку, але вказані довідки не відповідають вищезазначеним вимогам та не містять точної інформації про коливання цін на природний газ станом на момент підписання спірних додаткових угод.
Відтак, довідки Харківської торгово-промислової палати не є належними доказами на підтвердження коливання ціни на природний газ, оскільки, зазначені документи лише констатують рівень загальних ринкових цін на газ на певну дату та не доводять їх коливання.
Одночасно постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції) (правова позиція викладена Верховним Судому складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18 червня 2021 року у справі № 927/491/19).
При цьому судом враховується, що будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.
З іншого боку, будь-який покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки (позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 13 листопада 2021 року у справі № 927/550/20).
Так, підприємство, яке мало беззаперечне право на отримання природного газу за ціною, визначеною в укладеному між сторонами договорі, без надання письмових заперечень чи проведення переговорів щодо збільшення ціни товару підписало оспорені додаткові угоди, внаслідок чого ціна за одиницю товару збільшилась, а обсяг поставки, що передбачався за договором, фактично, зменшився.
Крім того, суд погоджується з доводами прокурора про те, що збільшення ціни природного газу у додаткових угодах по відношенню до погодженої у договорі ціни здійснено з порушенням ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", зокрема п. 2 ч. 5 ст. 41 цього Закону, яким встановлена не лише вимога пропорційного збільшення ціни за одиницю товару по відношенню до збільшення ціни товару на ринку, а й 10-відсоткове обмеження такого збільшення.
Зокрема, з аналізу додаткових угод слідує, що динаміка зміни ціни за договором у відсотковому значенні з укладенням додаткової угоди № 2 призвело до збільшення ціни за 1 кВт/год. На 20,99 % відносно ціни, що визначеної за умовами Договору; додаткової угоди № 3 – на 33,09 %; додаткової угоди № 4 – на 46,40 %.
При цьому судом звертається увага на те, що сторони не могли не розуміти особливості функціонування ринку природного газу, враховуючи діяльність відповідача, на момент підписання основного договору відповідач знав (не міг не знати) про ціни, які склалися на ринку на природний газ, постачання якої він мав намір здійснювати, та гарантував її поставку замовнику за цінами відповідно до договору.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про публічні закупівлі", закупівлі здійснюються за такими принципами: 1) добросовісна конкуренція серед учасників; 2) максимальна економія, ефективність та пропорційність; 3) відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; 4) недискримінація учасників та рівне ставлення до них; 5) об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; 6) запобігання корупційним діям і зловживанням.
Верховний Суд у постанові від 12 вересня 2019 року у справі № 915/1868/18 наголосив, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та ст. 5 Закону України "Про публічні закупівлі".
Отже, сторонами не підтверджено правомірності дій щодо зміни істотних умов договору про закупівлю після його підписання та до виконання сторонами в повному обсязі. За таких обставин зміна ціни згідно з оспорюваними додатковими угодами є безпідставною, суперечить принципам максимальної економії та ефективності, встановлених ст. 5 Закону України "Про публічні закупівлі", з огляду на що суд доходить висновку про наявність підстав для визнання оспорюваних додаткових угод недійсними відповідно до ст. ст. 203, 215 ЦК України.
Крім того, розірвання сторонами договору, виконаного повністю або частково, не позбавляє сторони права на звернення до суду з позовом про визнання такого договору недійсним. Так само не перешкоджає поданню відповідного позову закінчення строку (терміну) дії оспорюваного правочину до моменту подання позову. Аналогічна правова позиція Верховного суду викладена у постанові від 27 листопада 2018 року у справі № 905/1227/17.
Таким чином, на переконання суду, Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП" необґрунтовано, без надання належних доказів, у супереч вимог статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" збільшено ціну товару шляхом укладення додаткових угод № 2,3,4.
З огляду на викладене суд вважає, що додаткові угоди № 2,3,4 до договору № ЛР-02/202 на постачання природного газу від 08.01.2020 року суперечать наведеним вище нормам ЦК України та Закону України "Про публічні закупівлі", тому суд визнає їх недійсними.
Оскільки зазначені додаткові угоди підлягають визнанню недійсними то розрахунок за поставлений природний газ в період їх дії (жовтень-грудень 2020 року) повинен здійснюватися за ціною, вказаною за умовами додаткової угоди № 1 від 07.10.2020, а саме 5 936,61 грн. з ПДВ за 1000 метрів кубічних.
З огляду на викладене, здійснюючи розрахунок за поставлений природній газ за тарифом, визначеним за умовами договору, Пансіонат мав сплатити 75 905,55 грн (12,78601 * 5 936,61).
Отже, внаслідок неправомірного збільшення ціни на природний газ шляхом укладання спірних додаткових угод з порушенням законодавства мала місце переплата коштів у розмірі 22 576,72 грн (98 482,27 грн – 75 905,55 грн). 
Таким чином, грошові кошти в сумі 22 576,72 грн є такими, що були безпідставно одержані Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП", підстава їх набуття відпала, а тому відповідач 1 зобов`язаний їх повернути, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України.
Оскільки матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем для позивача зазначеної суми переплати, відтак позов в цій частині є обґрунтований та доведений.
Висновки суду.
За результатом розгляду спору суд встановив, що додаткові угоди до договору, які були предметом розгляду, укладені з порушенням Закону України "Про публічні закупівлі", а тому ці угоди слід визнати недійсними.
Надмірно сплачені кошти в сумі 22 576,72 грн необхідно стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП" на користь Рівненської обласної ради.
Розподіл судових витрат.
Згідно з ч.9 ст.129 ГПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Судові витрати в розмірі 9 689,60 грн у справі покладаються на відповідачів .
Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд –

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.
2. Визнати недійсною додаткову угоду №2 від 03.11.2020 до Договору на постачання природного газу №ЛР-02/2020 від 08.01.2020, укладеного між Комунальним закладом «Тучинський геріатричний пансіонат» Рівненської обласної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп».
3. Визнати недійсною Додаткову угоду №3 від від 04.11.2020 до Договору на постачання природного газу №ЛР-02/2020 від 08.01.2020, укладеного між Комунальним закладом «Тучинський геріатричний пансіонат» Рівненської обласної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп».
4. Визнати недійсною Додаткову угоду №4 від від 23.11.2020 до Договору на постачання природного газу №ЛР-02/2020 від 08.01.2020, укладеного між Комунальним закладом «Тучинський геріатричний пансіонат» Рівненської обласної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп».
5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп» (вул. Мазепи Івана, 6, м. Київ, 01010,код ЄДРПОУ 36716332) на користь Рівненської обласної ради (код ЄДРПОУ 21085816) в дохід місцевого бюджету кошти у розмірі 22 576,72 гривень.
6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп» (вул. Мазепи Івана, 6, м. Київ, 01010,код ЄДРПОУ 36716332) на користь Рівненської обласної прокуратури (р/р UA228201720343130001000015371, МФО 820172, ЄДРПОУ 02910077, банк: Державна казначейська служба, м. Київ, код класифікації видатків бюджету 2800) кошти витрачені на сплату судового збору в сумі 4 844,80 гривень.
7. Стягнути з Комунального закладу "Тучинський геріатричний пансіонат" Рівненської обласної ради (вул. Лісова, 1, с. Боянівка, Рівненська обл., Рівненський р-н, 35354,код ЄДРПОУ 25316508) на користь Рівненської обласної ради (код ЄДРПОУ 21085816) в дохід місцевого бюджету кошти у розмірі 22 576,72 гривень.
8. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп» (код ЄДРПОУ 36716332) на користь Рівненської обласної прокуратури (р/р UA228201720343130001000015371, МФО 820172, ЄДРПОУ 02910077, банк: Державна казначейська служба, м. Київ, код класифікації видатків бюджету 2800) кошти витрачені на сплату судового збору в сумі 4 844,80 гривень.
9. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 17.02.2026 року.

Суддя Н.Церковна