Березівський районний суд Одеської області 

25.03.2026
Справа № 494/371/26
Провадження № 3/494/110/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2026 року         м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Панчишин А.Ю., за участю секретаря с/з – Станілевич А.В., прокурора Березівської окружної прокуратури Одеської області Гушана В.А., особи що притягається до відповідальності ОСОБА_1 , захисника - адвоката Макарова Ігоря Михайловича розглянувши матеріали, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Березівського районного суду Одеської області перебуває матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно протоколу №231/2026 від 13.02.2026 року, ОСОБА_1 припиняючи з 21.10.2025 року діяльність на посаді єгеря Березівського лісництва Одеського надлісництва філії «Південний лісовий офіс» (далі - Філія) Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (далі - Підприємство), будучи суб`єктом декларування відповідно до п.п. «е» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), суб`єктом згідно Примітки ст. 172-6 КУпАП, в порушення ч.2 ст.45 Закону, несвоєчасно 15.01.2026 року, без поважних причин, подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за період, неохоплений раніше поданими деклараціями, чим порушив вимоги абз. 1 ч.2 ст.45 Закону, та вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.
В судовому засіданні 25.03.2026 року ОСОБА_1 свою вину не визнав. 24.03.2026 року представник ОСОБА_1 – адвокат Макаров І.М. надав свої заперечення на складений протокол про адміністративне правопорушення, з протоколом та доданими матеріалами не погоджується, вважає його необгрунтованим, а провадження у справі таким, що підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення з огляду на таке.
Представник вважає, що органом, який склав протокол, не доведено належним чином, що ОСОБА_1 є спеціальним суб`єктом відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є спеціальним. Для притягнення особи до відповідальності орган, який склав протокол, повинен довести не лише факт неподання або несвоєчасного подання декларації, а й те, що особа у відповідний період безумовно належала до кола суб`єктів, визначених ст. З Закону України «Про запобігання корупції».
Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, може бути лише особа, на яку поширюються обмеження, встановлені ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції». Такі обмеження поширюються не на будь-якого працівника лісового підприємства, а лише на тих осіб, які в установленому законом порядку належать до суб`єктів, визначених ст. 3 зазначеного Закону.
У наданих до суду матеріалах містяться: копія наказу про переведення ОСОБА_1 з посади майстра лісу на посаду єгеря від 01.05.2025, копія наказу про звільнення від 21.10.2025, робоча інструкція єгеря, попередження про подання декларації при звільненні та лист філії ДСГП «Ліси України» про надання копій документів. Разом з тим у матеріалах справи відсутні належні докази того, що саме посада єгеря в конкретному структурному підрозділі автоматично надавала ОСОБА_1 статус суб`єкта декларування у розумінні ст. 3 Закону.
Більше того, із самої робочої інструкції єгеря вбачається, що її зміст переважно стосується охорони мисливських угідь, боротьби з браконьєрством, підгодівлі диких тварин, обліку тварин, участі у біотехнічних заходах та іншої виробничо-господарської діяльності. Ця інструкція не містить очевидного підтвердження того, що ОСОБА_1 був наділений організаційно-розпорядчими чи адміністративно-господарськими функціями такого рівня, які самі по собі однозначно свідчили б про набуття ним статусу суб`єкта декларування за антикорупційним законом.
Постанова Кабінету Міністрів України № 976 від 16.09.2009, якою затверджено Положення про державну лісову охорону, є чинною. Вона передбачає спеціальне регулювання статусу посадових осіб держлісоохорони, зокрема питання оформлення такого статусу. Однак у матеріалах справи відсутні окремий наказ про включення ОСОБА_1 до складу державної лісової охорони, належні докази видачі йому службового посвідчення чи інші безспірні документи, які підтверджували б саме той спеціальний статус, з яким закон пов`язує обов`язок фінансового контролю.
Отже, орган, який склав протокол, фактично виходить із того, шо сам факт роботи у системі ДСГП «Ліси України» або зайняття посади єгеря свідчить про наявність у особи статусу суб`єкта декларування. Разом з тим наявність такого статусу має бути доведена у кожній конкретній справі належними та допустимими доказами, які підтверджують, шо на особу поширюється дія ст. З Закону України "Про запобігання корупції».
Матеріалами справи не доведено суб`єктивну сторону правопорушення, тобто вину ОСОБА_1 у формі умислу або хоча б необережності, достатньої для висновку про безпідставне невиконання обов`язку
Для наявності складу адміністративного правопорушення недостатньо формального встановлення того, що декларація не була подана у межах 30-денного строку. Потрібно також установити вину особи, а за змістом ст. 9, 10 КУпАП - усвідомлення нею протиправного характеру своєї поведінки, або принаймні довести, що особа мала реальну можливість належно виконати обов`язок, знала про нього і безпідставно цього не зробила.
У матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 було надано належне й повне індивідуальне роз`яснення не лише самого факту подання декларації, а й підстав, через які саме він вважається суб`єктом декларування, порядку роботи з Реєстром, наслідків неподання та належної юридичної кваліфікації його статусу. Сам по собі документ під назвою «Попередження про подання декларації при звільненні», навіть за наявності підпису про ознайомлення, не усуває необхідності довести весь склад правопорушення, зокрема наявність вини та спеціального суб`єкта.
Матеріали справи свідчать про відсутність наміру приховати відомості та про фактичне усунення порушення, що суперечить висновку про суспільно небезпечну винну поведінку.
Той факт, що декларація зрештою була подана, має істотне значення для оцінки суб`єктивної сторони діяння. Він спростовує припущення про умисне ухилення від фінансового контролю та підтверджує, що поведінка особи не була спрямована на невиконання обов`язку взагалі, а тому потребує особливо ретельної оцінки судом з точки зору вини, причин пропуску строку та пропорційності реагування.
Висновки протоколу ґрунтуються на припущеннях, а не на сукупності достатніх доказів, як цього вимагає КУпАП. Враховуючи наведене представник просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. 
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Прокурор Березівської окружної прокуратури в судовому засіданні просив суд застосувати до ОСОБА_1 покарання у в межах санкції ч.1 ст. 172-6 КУпАП.
Суддя дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку прокурора, пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, його представника, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до таких висновків.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Так, 01.05.2025 року відповідно до наказу Філії Підприємства №262-к від 01.05.2025 року майстра лісу Северинівського лісництва Одеського надлісництва ОСОБА_1 переведено на посаду єгеря Березівського лісництва Одеського надлісництва Філії.
21.10.2025 року відповідно до наказу Філії Підприємства №954-к від 21.10.2025 року ОСОБА_1 звільнено з посади єгеря Березівського лісництва Одеського надлісництва Філії, за власним бажанням. Факт перебування та подальшого звільнення з посади єгеря підтвердив і сам ОСОБА_1 в судовому засіданні.
Доводи представника ОСОБА_1 про те, що останній не відноситься до спеціальних суб`єктів відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП не заслуговують на увагу, так як згідно п. 3.2. робочої інструкції Єгеря філії «Південний лісовий офіс» вбачається, що Єгер має право складати акти на браконьєрів, виносити постанови про притягнення браконьєрів до адміністративної відповідальності, таким чином наділений адміністративно-господарськими функціями. 
Відповідно до частини другоїстатті 45 Закону особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Згідно роз`яснення Національного агентства з питань запобігання корупції щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 4 від 13.11.2023, декларація особи, яка припиняє діяльність (декларація «при звільненні») - декларація, яка подається відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності. Декларація «при звільненні» подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності, яка передбачає обов`язок подання декларації, перебування на посаді, яка зумовлює здійснення такої діяльності.
Згідно даних публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за період неохоплений раніше поданими деклараціями тільки 15.01.2026 року о 17 год. 26 хв., тобто несвоєчасно.
Таким чином, єгер Березівського лісництва Одеського надлісництва філії «Південний лісовий офіс» ОСОБА_1 несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, яка припиняє діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями поза межами встановлених строків (не пізніше 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності), а саме 15.01.2026 року, чим порушив вимоги ч.2 ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП.
Як встановлено матеріалами справи, вина правопорушника підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення №231/2026 від 13.02.2026 року; роздруківкою з інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» стосовно ОСОБА_1 ; копією листа Філії «Південний лісовий фонд» ДСГП «Ліси України» від 30.12.2025 року; копією наказу про переведення ОСОБА_1 №262-к від 01.05.2025 року; копією робочої інструкції єгеря філії «Південний лісовий офіс» від 01.05.2025 року; копією наказу №954-к про припинення трудового договору (контракту) від 21.10.2025 року; копією попередження про надання декларації при звільненні; рапортом оперуповноваженого УСР в Одеській області ДСР НПУ В. Коваль від 09.01.2026 року; копіями листів Національного агенства з питань запобігання корупції; копією наказу НПУ №1077 від 23.10.2019 року «Про затвердження Положення про Департамент стратегічних розслідувань НПУ»; копією Положення про Управління стратегічних розслідувань в Одеській області ДСР НПУ; копією довідки щодо виконання обов`язків від 06.01.2026 року; рапортами т.в.о. начальника 6-го відділу УСР в Одеській області ДСР НП України Д. Ревуна від 13.02.2026 року.
Доводи ОСОБА_1 про те, що йому не відомо було про необхідність подання декларації при звільненні спростовуються його особистим підписом про необхідність подання декларації при звільненні за місцем праці (а.с.23). Окрім того, незнання законів особою, не може бути підставою для звільнепння такої від відповідальності. 
Будь-яких інших обставин, які перешкоджали ОСОБА_1 подати декларації вчасно, останнім зазначено не було. 
У відповідності до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Отже, ОСОБА_1 припиняючи з 21.10.2025 року діяльність на посаді єгеря Березівського лісництва Одеського надлісництва філії «Південний лісовий офіс» (далі - Філія) Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (далі – Підприємство), будучи суб`єктом декларування відповідно до п.п. «е» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), суб`єктом згідно Примітки ст. 172-6 КУпАП, в порушення ч.2 ст.45 Закону, несвоєчасно 15.01.2026 року, без поважних причин, подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за період, неохоплений раніше поданими деклараціями, чим порушив вимоги абз. 1 ч.2 ст.45 Закону та вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.
Повно та всебічно дослідивши у судовому засіданні надані докази, суд приходить до висновку, що вони є належними і допустимими та обґрунтовано доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП.
Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом також не встановлено.
Розглянувши матеріали справи, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника та ступінь його вини, а також наявність обставини, що пом`якшує відповідальність, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення.
З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи порушника, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Таке покарання за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно з ст. 40-1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 27, 33, 40-1, ч. 1 ст. 172-6, ст. ст. 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, призначивши йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Згідно з ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.
Згідно з ст. 308 КУпАП - у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Державної судової адміністрації України, 050 (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код ЄДРПОУ отримувача 37993783; банк отримувач: Казначейство України (ЕАП); МФО 899998, ЄДРПОУ банку 37567646; рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів 22030106) судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становить три місяці.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду.
Повний текст постанови суду виготовлено 25.03.2026 року.

 Суддя Панчишин А.Ю.