ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року	Львів	Справа № 460/9948/25 пров. № А/857/40130/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,
суддя Запотічний І.І., 
суддя Шинкар Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року (головуючий суддя Максимчук О.О., м.Рівне) у справі №460/9948/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
09.06.2025 позивач ( ОСОБА_1 ) звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (відповідач), в якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо застосування з 01.01.2025 до виплати пенсії позивача коефіцієнтів, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану»; зобов`язати відповідача відновити з 01.01.2025 виплату пенсії позивача в розмірі 67500,00 грн.
Позов обґрунтовує тим, що перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років, яка йому призначена відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (Закон №1789-ХІІ), однак при проведенні з 01.01.2025 перерахунку його пенсії, відповідачем протиправно обмежено її максимальний розмір у зв`язку із застосуванням коефіцієнтів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2025 «Про визнання порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» (Постанова №1).
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо застосування з 01.01.2025 до пенсії ОСОБА_1 коефіцієнтів, визначених постановою Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2025 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відновити з 01.01.2025 виплату пенсії для ОСОБА_1 у розмірі 67500,00 без застосування до такої пенсії коефіцієнтів, визначених постановою Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2025 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» та з урахуванням раніше проведених виплат.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подало апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права просить
скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що розмір пенсії позивача обраховано відповідно до норм статті 46 Закону України від 19.11.2024 №4059-ІХ «Про Державний бюджет України на 2025 рік» (Закон №4059-ІХ) та Постанови №1 від 03.01.2025. Апелянт також стверджує, що наведені нормативні акти, що були застосовані ним при перерахунку пенсії позивача, є чинними та не визнавались неконституційними, а тому є обов`язковими для застосування. Просить рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16.09.2025 по справі №460/9948/25 скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.
10.11.2025 позивачем до суду подано відзив на апеляційну скаргу. Наголошує на правильності рішення суду першої інстанції, а саме, що положеннями ст. 46 Закону №4059-ІХ та постанови Кабінету Міністрів України №1 запроваджено тимчасове (на 2025 рік) застосування до призначених (перерахованих) пенсій (пенсійних виплат) прокурорів, які мають право на пенсію за Законом №1697-VII, коефіцієнтів зменшення пенсії, тобто вказаними положеннями законодавства фактично встановлено інше (додаткове) регулювання відносин, відмінне від того, що встановлено Законом України «Про прокуратуру» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що в свою чергу суперечить приписам Закону №1697-VII, який є спеціальним у законодавчому регулюванні відносин у сфері пенсійного забезпечення прокурорів. Відтак, оскільки Законом №1697-VII, як спеціальним Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не передбачено обмеження розміру пенсій, розмір яких (пенсійної виплати) перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, у спосіб застосування до суми перевищення коефіцієнтів, тому до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення статті 46 Закону №4059-ІХ та постанови Кабінету Міністрів України №1. З огляду на вищевикладене, вважає, що рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/9948/25 є законним, обґрунтованим та таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
ОСОБА_1 є пенсіонером, та як пенсіонер перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області, де отримує призначену йому з 12.07.2002 пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1789-ХІІ, що підтверджується наявними у матеріалах справи даними з проведеного відповідачем розрахунку (перерахунку) пенсії позивача від 22.02.2022 .
05.05.2025 позивач звернувся до відповідача зі зверненням, у якому просив відповідача повідомити про причини зменшенням розміру його пенсії та відновити виплату пенсії без обмеження максимальним розміром та без застосування коефіцієнтів відповідно до Постанови №1.
Листом від 30.05.2025 №10965-10231/М-02/8-1700/25 відповідач повідомив позивачу про те, що нарахування і виплата пенсії позивачу проводиться з урахуванням положень статті 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" та постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2025 із застосуванням передбачених нею понижуючих коефіцієнтів, а тому з 01.01.2025 розмір такої пенсії до виплати становить 33193,20 грн.
Не погодившись з такою позицією відповідача, позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом.
Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив повністю, виходячи з тих підстав, що поширення на позивача відповідних норм Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014, в частині обмеження граничного розміру пенсії, буде суперечити статті 22 Конституції України, яка прямо забороняє звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, в тому числі і гарантованого статтею 46 Конституції України права на соціальний захист, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів. Суд посилався на правові позиції Конституційного Суду України, згідно з якими набуте право не може бути скасоване чи звужене.
Також, суд дійшов висновку, що обмеження пенсії позивача шляхом застосування положень постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2025 є протиправним. Суд зазначив, що питання пенсійного забезпечення прокурорів, у тому числі умови та порядок перерахунку призначених їм пенсій, має визначати Верховна Рада України законом, а не Кабінет Міністрів України підзаконним актом.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Обмеження граничного розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом № 3668-VI, який набрав законної сили 01.10.2011.
Згідно положень статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Відповідно до абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.
Колегія суддів наголошує, що вищенаведені положення Закону є чинними, неконституційними у встановленому порядку не визнавались, а отже підлягали врахуванню під час перерахунку та виплати пенсії позивача, призначеної згідно Закону України «Про прокуратуру».
Статтею 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено, що у 2025 році, в період дії воєнного стану, пенсії призначені (перераховані) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року № 379/95-ВР «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України» (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких (пенсійної виплати) перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням до суми перевищення коефіцієнтів у розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» від 03.01.2025 № 1 установлено, що у період воєнного стану у 2025 році пенсії (пенсійні виплати), призначені (перераховані) відповідно до Митного кодексу України, Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року № 379/95-ВР «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України» (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення: до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, 0,5; до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, 0,4; до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, 0,3; до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, 0,2; до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, 0,1.
Відтак, норми постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» не суперечать положенням абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру», яка встановлює максимальний розмір пенсії у обсязі десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.
Фактично, введені статтею 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 представляють собою форму обмеження розміру пенсії, можливість чого прямо передбачена ст. 86 спеціального у межах спірних правовідносин Закону України «Про прокуратуру».
Щодо можливості обмеження пенсії позивача максимальним розміром, колегія суддів зазначає наступне.
Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові суду від 21.12.2021 в справі № 580/5962/20, відступив від висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 04.03.2021 у справі № 589/3997/16-а та сформував правовий висновок, відповідно до якого пункт 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом № 3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а з 14.10.2014 абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII.
Вищезазначений висновок Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в подальшому Верховний Суд підтримав в постановах від 14.09.2022 у справі № 380/7330/21, від 26.01.2023 у справі № 580/5427/21, від 29.06.2023 у справі № 140/2530/21, від 07.06.2023 у справі № 580/5810/20, від 30.03.2023 у справі № 580/5239/20, від 21.04.2023 у справі № 620/4962/21, від 19.09.2023 у справі № 420/14885/21, від 01.05.2023 у справі № 200/4964/21, від 09.05.2023 у справі № 300/3407/20, від 11.01.2024 у справі № 200/7169/21, від 28.02.2024 у справі № 240/20830/21.
Отже, наведений підхід Верховного Суду до правозастосування у правовідносинах щодо відсутності підстав для перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про прокуратуру» без обмеження максимальним розміром є сталим.
Враховуючи вказані вище висновки Верховного Суду, на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Апеляційний суд наголошує, що позивач помилково тлумачить положення Постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1, вважаючи, що застосування коефіцієнтів дозволяє виплачувати пенсію понад десять прожиткових мінімумів.
Абзац шостий частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» встановлює абсолютне обмеження: максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Це обмеження є нормою закону і має пріоритет над положеннями підзаконних актів.
Постанова Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1, прийнята на виконання статті 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», визначає порядок обчислення пенсій, які перевищують десять прожиткових мінімумів, але не скасовує та не змінює обмеження, встановленого Законом України «Про прокуратуру». Коефіцієнти застосовуються для визначення остаточного розміру виплати в межах законодавчо встановленого максимуму, а не для його подолання.
Відтак, на переконання суду апеляційної інстанції, задоволення позовних вимог щодо здійснення ОСОБА_1 з 01.01.2025 перерахунок і виплату пенсії з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1, тобто із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення пенсії, призвело б до фактичного подолання обмеження, встановленого статтею 86 Закону України «Про прокуратуру», що є неприпустимим.
Таким чином, апелянт, відмовивши позивачу у застосуванні коефіцієнтів у спосіб, що призвів би до виплати пенсії понад десять прожиткових мінімумів, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального і процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового, яким в задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №04-12/61-243-A, п.29).
Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування рішення або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задовольнити.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року у справі №460/9948/25 скасувати та прийняти нове яким ОСОБА_1 в задоволенні позову до ГУ Пенсійного фонду України в Рівненській області відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. І. Запотічний 	
 	 	Т. І. Шинкар